66 



přál, kdežto k vyšším stavům se tak přátelsky měl, je dokonce 

 svými věrnými nazývaje. 



Z té příčiny konšelští úřadové měst pražských k žádosti svých 

 poslův psali okolo 20- června králi list velmi smířlivý, v němž do- 

 týkajíce mandátu do všech krajův rozeslaného prosili, aby na milo- 

 stivější prostředek, než který v sobě týž mandát obsahuje, nastou- 

 pil a vší té věci až do budoucího stavův ohledání poodložil; což že 

 oni z žádné jiné příčiny nepředkládají, než toliko z té, aby raději 

 pokoj, láska a dobrá svornost v království českém zachovány byly. 

 Na konci zakazujíce se poslušností poddanou, žádali krále za milo- 

 stivou odpověď. 



Než ani k tomuto psaní král nic neodpověděl; alebrž nechá- 

 vaje i Pražan i poslův jejich v úplné nejistotě stran úmyslův svých, 

 zachystával se pomocí vojenskou, jížto zejména u knížete Morice 

 a napotom i u císaře co nejpilněji vyhledával. 



Ferdinand věděl dobře, že i po rozpuštění lidu krajského s pole, 

 jež nedávno k žádosti jeho vykonali, mohli stavové, jmenovitě města 

 královská s Prahou v čele, postaviti mu tak veliký počet lidu na 

 odpor, jemuž by vojsko jeho nikterak nebylo stačilo. Pročež chtěl 

 hojných posil vojenských hned do Litoměřic dostati. 



Největší v tom naději skládal na spojence svého Morice. I psal 

 mu tedy hned 1. června, jsa ještě na pomezí českém, list, žádaje 

 ho, aby s pomocí svou jízdných a pěších k hranicím českým se hnul, 

 odkud že by pak na požádání královo bez prodlení do země české 

 vtrhnouti měl. A z Litoměřic poslal dne 8. června Moricovi druhé 

 psaní, v němž pravil: „že chce ty rebelly v Čechách přísně trestati 

 a poddané k poslušnosti povinné přivésti, k čemuž že Moricovy po- 

 moci očekává; že by sice byl ho rád ušetřil, ale že věci v Čechách 

 tak se mají, že pomoci jeho oželeti nemůže. I žádal na Moricovi co 

 první pomoc 500 jízdných a 2500 pěších; ostatní lid měl Moric na 

 pohotově míti, až by ho král potřeboval. V žádosti této odvolával 

 se Ferdinand L na přátelskou smlouvu, kterou s Moricem v říjnu 

 léta minulého byl uzavřel, proti nížto však stavové čeští, hlavně pak 

 celý stav městský, silně se opřeli. 



Když na to Moric v odpovědi své, předstíraje vlastní nebezpe- 

 čenství v zemích svých, nemožnost takové pomoci předkládal, tu král 

 dne n. června mu opět psal, a nedlouho potom vypravil k němu 

 dokonce i zvláštního posla, svobodného pána Kašpara z Herberšteina, 

 jenž se měl o rychlé vypravení té pomoci u Morice co nejsnažněji 

 zasaditi. Spolu Ferdinand Moricovi zkázal: „pak-li pomoc slíbenou 



