50 



de Tyssnow, magister in artibus, propter dissensionem et discordias 

 quatuor nationum in universitate et magistrorum in facultate artium, 

 qui discordantes in electione decani non poterant pro decano con- 

 cordare, perserenissimum principem et dominum, dominum Wenceslaura, 

 Romanorum regem semper Augustům et Boemie regem, sum facul- 

 tati artium in decanum ejusdem facultatis prsesentatus et per scabinos 

 majoris civitatis Pragensis nee non per famosum Nicolaum, consilia- 

 rium prsedicti domini regis, tanquam executores regaliura literarum, 

 in possessionem positus et per prsedictam facultatem acceptus. 



Podobně wyprawuje o dosazení rektora krátká kronika Lipská: 

 Anno domini eodem (1409) feria 5. proxima post festům Stanislai, 

 quod tunc temporis fuit ante dominicam, qua canitur Vocem jocundi- 

 tatis, (9. Maji) hora XIII. diei vel quasi tradita sunt insignia recto- 

 ratus per rectorem nniversitatis studii Pragensis, magistrům Heningum 

 Baltenhagen, videlicet sigillum universitatis et matricula; qui metu 

 compulsus tradidit eadem iu stuba facultatis, prsesentibus fere ma- 

 gistris omnium quatuor nationum et omnibus consulibus majoris civi- 

 tatis Pragensis, domino Nicolao notario urbarise in Montibus Chutnis. 

 Post hoc fuit lecta quaedam litera domini regis publice in curia col- 

 legii Caroli, in qua mandát dominus rex, ut magistrům Zdenkonem 

 de Labun recipiant in rectorem et magistrům Simonem de Tissnow 

 in decanum facultatis artium. 



S tím pak obojím sroAvnáwá se rukopis Wratislawský od roku 

 1459, uwedený Palackým (str. 84): Tanta supervenifc nomine regis 

 impressio, ut quidam Jobannes (má slauti Nicolaus) Augustini cum 

 scabinis civitatis Pragensis collegium et stubam facultatis artium ín- 

 trarent armata et magna comitiva . . . extorserunt claves a rectore 

 praecedenti, qui fuit Teutonicus, et clenodia universitatis nec non 

 pecunias íisci facultatis artium una cum clavibus ad librariam rece- 

 perunt &c. 



Prwní dwě zde uwedené zpráwy rozdělují se tím od sebe, že 

 w jedné jmenuje se piímluwce o udělení tří hlasů Mikulášem Augu- 

 stinowým, we druhé Mikulášem Chudým; což přirozeně wedlo k do- 

 mnění, že oba tyto názwy jsau příjmí té samé osoby, poněwadž obě 

 zpráwy wztahují se k jednomu témuž skutku jisté osoby. Nicméně 

 zakládá se domnění toto na omyle, ježto jak míním ukázati Mikuláš 

 Augustinůw a Mikuláš Chudý byli skutečné dwě osoby, od sebe 

 rozdílné. 



Co se předně týče příjmí Mikuláše Augustinowa, není názew 

 tento wzat wlastně od Augustinowa domu, ač dům ten skutečně ně- 



