51 



který čas náležel panu Mikulášov/i, nýbrž od jistého Augustina 

 samého, totiž od Augustina apotekáře, rodem z Florentie, který při- 

 stéhowaw se do Prahy za času Karla IV, roku 1353 byl přijal 

 měšťanské práwo na Starém městě Pražském a náležel časem mezi 

 znamenitější měšťany téhož města, W létech 1378, 1394 i ještě 

 roku 1399, brzy před swau smrtí, byl konšelem. Od roku 1382 až 

 do roku 1386 náležel mu dům s winnicí na místě nynějšího kláštera 

 Alžbětinek na Nowém městě (č. 448), který sobě kaupil prwé řeče- 

 ného roku od Onofora apotekáře, potom pak zase prodal měšťanu 

 Staroměstskému Mikulášowi Ortlowic. Hlawním jeho majetkem na 

 Starém městě byl dům řečený tehdáž u Mauřenínů (ad Aethiopes) 

 na nynějším malém náměstí, totiž wýchoduě ležící část domu prů- 

 choditého (č. 459), kterým se chodí z malého náměstí do ulice 

 Michalské. Zde nepochybně nacházela se jeho apotéka. Mimo to 

 měl také dům w nynější ulici poštowské (č. 317) a za zdí městskau 

 na té straně w místech nynějšího nábřeží dwa mlýny na řece Wltawě, 

 které se dle něho i později nazýwaly mlýny Augustinowými, též mlýn 

 na břehu Malostranském, který stáwal blíž západního konce nynějšího 

 železného mostu, ostrow nynější Střelecký s twrzí a zahradami na 

 něm, který spojowal jezy obojích oněch mlýnů na prawém i na lewém 

 břehu Wltawy, konečně také winnici na hoře Petříně nad Košíři. 



Augustin apotekář zemřel roku 1400, nezůstawiw žádného po- 

 tomstwa. Roku 1381 byl se za ním přistěhowal do Prahy Matěj 

 z Florentie, syn sestry otce jeho, a přijal měšťanské práwo, k čemuž 

 Augustin poskytl jemu potřebného zaručení. Tento sestí-enec jeho 

 zemřel wšak nejspíš prwé než on, pročež byla hlawní dědičkau Augu- 

 stinowau manželka jeho, jménem Woršila. S ní zasnaubil se ještě 

 téhož roku Mikuláš písař urbury králowské na Horách Kutnách, a 

 dle ní jakožto wdowy Augustinowy nazýwal se od té doby Mikulášem 

 Augustinowým. 



O rodu Mikulášowu není nám nic jiného s jistotau známo, nežli 

 že pocházel z Prahy, protože prwotné jinak se nenazýwal- než Miku- 

 lášem z Prahy (Nicolaus de Praga). W jedné listině, we které by 

 byl sám měl příležitost uwésti jména swých předků, w zakládací 

 listině totiž oltáře sw. Kateřiny w kostele Pražském roku 1409, při 

 kterém nadal rozličné mše zádušní, činí se o nich zmínka jen docela 

 powšechná; prawí se totiž w listině té o wýročoích službách za 

 Woršilu manželku jeko „a jiné jejich rodiče a předky" (anniversario 

 Ursulse uxoris Nicolai ac aliorum ipsorum progenitorum et prsede- 

 cessorum. — Lib. erect. IX. L. 3). Hned pak dále potom ustanowuje 



4* 



