83 



Anzahl von Büchern (Quaternen), in welche man alles dasjenige zu 

 verzeichnen pflegte, worüber beim Hoflehengericht verhandelt wurde, 

 und was in Evidenz zu halten oder für die Folgezeit dem Gedächt- 

 riss der Menschen aufzubewahren war. Es steht also das Institut 

 der Hoflehentafel im innigsten Zusammenhange mit dem Hoflehen- 

 gerichte und die Kompetenz dieses Gerichtes determinirt den Inhalt 

 der Hoflehentafelquaterne. 



Der Ursprung des böhm. Hoflehengerichtes ist noch ziemlich 

 unaufgeklärt, dürfte aber mit den Exemtionen gewisser Personen und 

 Körperschaften von der Gerichtsbarkeit der Kreisgerichte (cúdy) und 

 Zuweisung ihrer Kechtsangelegenheiten der jeweiligen Entscheidung 

 des Königs, dem auch die Gerichtsbarkeit über seine Hofdienerschaft 

 zustand, nicht ohne allen Zusammenhang sein. Als sich nämlich die 

 Exemtionen seit der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts mehrten, 

 ernannte der König einen Stellvertreter in der Person des Hof- 

 lehenrichters (sudí dvorský, judex curiae regalis). Sicher ist est, 

 dass zur Zeit des Königs Ottakars IL dem Hoflehenrichter die Juris- 

 diktion über die königliche Dienerschaft zustand, und dass in den 

 Regierungstagen des Königs Johann überdies vor das Forum des 

 Hoflehengerichtes Piechtsstritte über Devolutionen und Lehengüter 

 gehörten. Die Kompetenz des Hoflehengerichtes um das Jahr 1350 

 wird am besten durch folgendes Schriftstück angedeutet, das ich im 

 30 Quatern der Hoflehentafel gefunden habe. „Za časuov pánov 

 Jence a Jetřicha řečeného Špaček, někdy sudiech dvora králeva po 

 Cechách, tito podepsaní súzeni sú: 



Najprvé všichni obecně služebníci královi o všecky dluhy, dě- 

 diny, škody i zmatky, kteréž kolivěk dvorským sudem súzeni sú, 

 kromě hlásných pověžných a vrátných hraduov králových, ti se o malé 

 věci před purkrabí toho hradu súditi mají. 



2. Rychtáři ze vsí. Všichni rychtářové vsí králových, kteříž 

 jako služebníci královi nazváni sú, sudem dvorským súzeni sú. 



v v 



3. Židé a křestané o listy. Všichni křesťané i Židé o listy, 

 o dluhy i o sliby dvorským sudem súzeni sú. 



4. Všichni také lidé z králova ukázánie. Všichni také lidé, 

 kteréhož kolivěk stavu, kteréž král zvláštně na sudieho dvorského 

 odkázal, ti sú byli súzeni. 



5. Mniši a jiní duchovní lidé. Všichni mniši a jiní duchovní 

 lidé, ježto jim před mnichy pravda se nemohla státi, před dvorským 

 sudím súdili sú se. 



6* 



