60 



ckého. *) Prese všechny nátisky pak, jež katolíci zde utrpěli vyplí- 

 žením Františkánů, což vše jakéhož takéhož schválení došlo u Max- 

 miliána, neobmeškala rada městská ještě ani 1. 1580, by se po smyslu 

 smlouvy nezachovala, podavši na faráře probošta Fulneckého Petra 

 z Nisy, jenž, ač rozličné úkory snaše, úřad zastával až do roku 1585. **) 

 Potom však ustanovováni jsou při faře samí predikanti (Martin Phil- 

 adelphus Zamrský 1585 — 1592, pak Barth elmus Curtius, Samuel Win- 

 kelmann, Jiřík Langer a Jan Eising), ač proti zjevně vyjádřené vůli 

 biskupa Olomouckého, až se uchopil léta 1603 věci té mocnou rukou 

 kardinal Dietrichstein (biskup od roku 1599 — 1636).***) Opavané 

 sice odhodlaně odmlouvali, avšak kardinal měl na své straně císaře, 

 jenž Opavanům dekretem daným .dne 13. května téhož roku 

 nejen na paměť uvedl nadřečenou smlouvu, nýbrž i doložil, ;; aby ve 

 čtyřech nedělích od datum tohoto vyměření pořád sběhlých kněze 

 hodného víry pod jednou" biskupovi jmenovali. Když pak se toho 

 učiniti vzpouzeli, vymlouvajíce se čistotou své víry augsburské a praxí 

 let předešlých, pohrozilo se jim achtem dne 10. června 1605. Nyní 

 již povolovala rada poněkud, dajíc farní chrám zatím zavříti, avšak 

 několik měšťanů dvéře vylomili a služby boží protestantské do chrámu 

 opět jsou zavedeny. Císař nařídil vyšetřování té věci zemskému hejt- 

 manu Albrechtu Sedlnickému z Choltic a soudcům zemským, 

 avšak město zdráhalo se poslechnouti, jakoby v té příčině neslušelo 

 se jemu říditi se úřady zemskými, než právem městským. Mezitím 

 dostavil se do Opavy kardinal pod záminkou visitací chrámu domini- 

 kánského u sv. Václava, jest však od lidu veřejně pohaněn, ano i ka- 

 mením po něm házeno. Ačkoliv pak rada městská, tušíc zlé následky, 

 již i ochotu projevovala vyjednávati s nově ustanovenou komisí, pokud 

 by se nekonalo nijaké nucení v příčině náboženství, opakovaly se 

 v městě nicméně rozličné výtržnosti, až konečně dne 5. února 1604 

 acht skutečně prohlášen jest. V té nouzi obrátili se Opavané ke kní- 

 žatům slezským, kteří se jich při dvoře sice ujali, dovolávajíce se 

 míru augsburského, avšak jenom tolik za odpověď dostali, že mír 

 augsburský toliko k říši německé potahovati lze, k níž Slezsko ni- 

 kterak nesluší. Tož jali se Opavané vyjednávati přímo v Praze po 



*) Ens: das Oppaland. Wien 1835. 65. II. 



**) Volný: Kirchliche Topographie von Mähren. Brunn 1862. p. 198 IV. 

 ***) Ens 80—82. Volný nepravé na str. 198 IV. 



