61 



zvláštních zplnomocněných (v květnu 1. 1605), ale nemohouce ničeho 

 po své mysli vyříditi, poněvadž Rudolf II. žádal, aby se protestan- 

 tismu odřekli. Návěští o tom rozhořčilo město tak, že se odhodlalo 

 brániti se zbraní. K vykonání achtu poslán byl konečně 1. 1607 

 Bedřich Geisberg, velitel jistého pluku vojska v Uhřích, jenž po 

 míru s Turky přes Moravu táhl k Opavě. Když o výpravě té zvěděli 

 knížata slezští, napomínali v osobě místodržícího nejvyššího hejtmanství 

 tehdáž Karla Minsterberského Opavanův, by na základě usne- 

 sení vojsk „cizích" do města nepouštěli, i přislibováuo jim tolikéž 

 pomoc z jiných zemí slezských. Ale Slezáci slibům nedostáli, když 

 jim vyložila kancelář česká, že vojska císařská nelze považovati ve 

 Slezsku za cizí, a Opavané uznali tedy po krátké obraně za dobré, 

 Geisbergovi brány otevříti (22. srpna 1607). Trest nad městem vy- 

 nesený byl těžký: měšťané musili se vzdáti na milost i nemi- 

 lost, vydati na zámek Opavský všeliká privilegia měst- 

 ská i cechovní, zbraň a municí, a očekávati dalších na- 

 řízení z Prahy. Zatím řádilo vojsko Geisbergovské v Opavě še- 

 redně, nešetříc ani hejtmana zemského Šťastného Mošovského. 

 Příčinou toho bylo nedodávání žoldu. Vychování vojska totiž mělo jíti 

 z komory slezské, ta však vyměřila k tomu zasedělé berně knížetství 

 Opavského, které ale v též příčině nechtělo náležeti ke Slezsku, toužíc 

 po přímém postavení pod korunu českou. *) Na ten způsob svalena 

 jest nesmírná bída na město. Mezi tím otevřen jest opět hlavní chrám 

 Opavský bohoslužbě katolické dne 30. ledna 1608, dne pak 1. února 

 uveden jest do něho u veliké úřední slavnosti, ačkoliv při méně pa- 

 trném účastenství obecenstva a rady městské, nový farář a děkan 

 Mikuláš Sarkander. Kardinal Dietrichstein schválil osobu jeho 

 Rudolfovi, od něhož v úřadě potvrzen jest. Slova kardinálova sem 

 slušící vykládají, kterak prý kardinal „mit zimblicher Sorg und nicht 

 ohne Difficultet mehrgemeldten Nicolaum Sarcandrum als eine Person, 

 die zu dieser newen Pflanzung und Restituirung der uralten Religion 

 gutermassen mit exemplarischem Leben und Wandel qualificirt ist," 

 získal, přislíbiv jemu místo kanovníka Olomouckého, jestli by vytrval 

 na svém místě po tři léta. Císař pak naporučil radě městské, aby 

 děkanovi vydala během čtyř neděl všechny statky a všechny příjmy, 

 které dle register kostelních a urbaria od starodávna náležely faře, 

 *) Lepař: „Beiträge zur altern Geschichte des Herz. Troppau." 1863. str. 13 — 20- 



