129 



co by se jakési Partheniy - Děvy týkalo. Hoszman výše dotčený 

 popisuje sochu bohyně Děvy půvabnými slovy: simulačním nudum, 

 admirandi operis ad justam virginis formosissimae figurám confor- 

 matum stabat, oculi erant ludibundi, melliti, illecebrarum plenissimi" 

 atd. „Curru aureo vehebatur, quem duo albuli columbuli et duo 

 cygni trahebant. Adstabant třes nudae virgines" etc. Z těchto lichých 

 zpráv obrazivost Jana Jiřího Středovského, faráře Moravského, 

 jenž r. 1710 vydal: sacram Moraviae historiam (Solisbaci, Lehman, 

 4°) vyvedl rozkošné bájesloví, jež netoliko do podrobná zná Helmol- 

 dovu „Siwu", než i „Děvu" Hoszmanovu, kterouž též stkvostným 

 obrazem poctil i se třemi jejími nahými krásotinkami. Pravíť: „Inter 

 praecipua Slavorum numina referebatur etiam Siwa seu Dziwa, 

 cuius deminutivum Dzivica adhuc in usu est et virginem Slavis sig- 

 nificat. Et haec Pol a borům qui sunt Raceburgenses Venus fuit.- 

 Odvolává se Středovský výslovně na Bangertovo vydání Helmolda 

 (Lubecae 1659 str. 127). „Apud Moravos Venus seu Krasopaní 

 dieta etiam Zyzilia longe maguificentiori celebrabatur cultu" a pouští 

 se pak do vypravování Hoszmauova podle Balbina. Tuto Kraso- 

 paní - Zyzilii počítá mezi vyšší bohy Moravců, co menší jich bohy a 

 bohyně uvádí pak jesté mezi jinými i „M ar ze na - Diana, Živěna- 

 Ceres," aniž by jich jinak, určitě a správně, doložil, jako pří- 

 davků svých k Helmoldovi a Hoszmanovi. Právem tudíž jmenuje 

 Palacký (v dějinách I. 1. str. 135) Středovského Hájka Morav- 

 ského. Avšak jako v Hájku mnoho bájeslovného se zachovalo, taktéž 

 jsou i v Středovském jména připojená: Dziva, Dzivica, Zyzilia pozoru 

 hodná, jak nížeji shledáme, kdežto jméno krasopaní jen středověký 

 výraz je pro planetu Venus, ničehož nemajíc společného s dotčenými 

 slovy starožitnými. Mařena je známá bohyně Morana, Živena, 

 však Středovským utvořená z polského Dzievana, Děvaua, Děva. 

 I náš Vacerad zná device co partheuos, virgo (str. 241) a D ě- 

 vanu co „letničina i perunova dci" (str. 76). 



Výraz však Živa, Živena není co do bájesloví ničím doložitelný. 

 Národní písně všech Slovanů neznají jí veskrz, ač předce dobře 

 znají domnělou protivu její Móru, Můru, Moranu. Taktéž se ná- 

 rodní pořekadla, přísloví a pověry nikdy Živy netýkají. Kralodvorsky 

 Rukopis jmenuje výslovně Moranu, nikoli však Živu co protivu Mo- 

 rany, nýbrž Vesnu, a při obřadu jarním vynášení Morauy přináší 



Sitzungsberichte 1865. I. " 



