131 



vyšel, hledal bys toho celého místa nadarmo! Ale i text latinský a celá 

 tudíž kronika polská Prokošova je hrubý vynález pozdějších sto- 

 letí, poněvadž Prokoš nemohl žíti v 10. století (Srovn. Jos. Dobrov- 

 ského ve Wiener Jahrbücher 32. Band, str. 77—80). A v skutku 

 vězí v celé té knize podivný literární podvod. Jsouť to totiž vlastně 

 dvě kroniky a to obě zdánlivé: jedna prý od prvního arcibiskupa 

 krakovského Prokoš e psána, též prý „Pro chorus" zvaného, jenž 

 zemřel r. 986. Praví se, že psal latinsky dějinstvo Slovano-Sar- 

 matické, počínající juž 2000 let před Kristem a zasahající až do 

 r. 992 po Kristu — druhá kronika je hraběte Kagnimira z Gory, 

 počínajíc tam, kde Prochorus končil, k tomu napsavši ještě pojednání 

 o polských šlacheckých rodinách a jich erbech. Tajný účel obou 

 těchto kronik podvržených je netoliko starožitnost rodin pol- 

 ských na jevo vynésti, než i doložiti, že celý národ, ba stát polský 

 juž v dávných stoletích před Kristem v neobyčejné slávě se stkvěl, 

 ku kterým dokladům použito právě starých pověstí. Totě podává 

 i měřítka, pokud kriticky lze ohled bráti na tyto kroniky. Než ne- 

 podejmež se radosti, že aspoň co do pověstí a báječného podání máme 

 skutečné kroniky Prokoše a Kagnimira před sebou. Obě kroniky ne- 

 zachovaly se t, jak předmluva v knize tištěné udává, nýbrž teprva 

 v 18. století (!) našla se najednou novopolská práce, v které obě kro- 

 niky spracovány a vyloženy byly, a tuto práci novopolskou 

 opět přepracovanou vydal pak r. 1825 někdo neznámý polsky ve 

 Varšavě, pak r. 1827 i latinsky. Abychom na chatrnou spolehlivost 

 tištěné knihy poukázati mohli, uvádíme z ní, že mnohá století před 

 Kristem byl juž stát sarmato-polský proslaven, v němž kralovali neb 

 aspoň panovali mezi jinými: Sarmata, Car, Sčyt, Vandal, Li- 

 stig, jenž s Alexandrem Vel. válčil, pak Poznaň, Sandomír, Lu- 

 blin, Lech atd. Lech byl bratr „Bojema a Rusa" za časů Julia 

 Caesara, s nímž i bojoval. Mezi písaři polskými byl prý i kronikář 

 Vojan „za pogaňskich iešče królóv žyjacy, dobře před narodzeniem 

 božym na lat kilka set, który piervšy z hierogliličnych pisra vyna- 

 lazlšy svoim přemyslem litery one Slovakom, Lechitom, Vene- 

 dom, Dořyngom, Serbom, Polabom, Polanom, Polachora 

 albo Polakom k užyvaniu v nastepujacy sposób zostavil: Ala, Byt, 

 glava, dom, aia, woy, zewa, kam, ten, lek, jia, nebo, mamo, oy, sfava, 

 jest, fa, cyt, knia, rez, ypo, ubo, xagngna, pan" (str. 249, 250)! — 



