136 



nežli ostatní glossy rovněž siua znějící. U ostatních stojí t. hlavně: 

 Frumentum a Ceres. Byla-li by tudíž Živa skutečná bohyně 

 česká bývala, jež se podobala bohyni obilí, nemohla by zároveň býti 

 bohyní nejvyšší či prosto: divá, dea, imperatrix, Juno; neb Lu- 

 čina je jen výklad slova Juno m. Diuna, divina — lucens dea 

 (kořen div znamená t. svítiti). Tato protiva nevyšla posud na jevo, 

 poněvadž Hanka (sbírka nejdávnějších slovníků, str. 6. b.) i Pa- 

 lacký a Šafařík (älteste Denkmäler, str. 231. a) ku glosse té 

 siua přidali jen část latinského textu: divá, dea, nikoliv celek a 

 okolnost tu, že to je vlastně latinské sivé. Není tudíž proč za- 

 stavovati se déle při této glosse. Než abychom předce i tu mož- 

 nost uvážili, že by to byla staročeská glossa, ovšem že jiného 

 významu, než ostatní glossy: sivá znějící, tož by mohlo zde slovo 

 sivá jen vztah míti na kořen si neb na kmen siv, svítiti, pro- 

 sí ev-ati. poněvadž lat. text sama slova obsahuje, jež na světlo vztah 

 mají, byla by tedy glossa siva = tolik co svítící, světla, aniž by to 

 musila hned býti bohyně, než jen slovní výklad slova lučina, divá, 

 juno, jako (na str. 96. sloupec 2. řádek 29. a na str. 182. sloup. 2. 

 řádek 1 1.) vykládá: au rora denice, lucifer, zuetlonose a lucifer, 

 iubar vel Stella opět suetlo nose t. j. světlonoše nepomysliv 

 opět na nijaké božství. Avšak tomu všemu stojí naproti, že Vacerad 

 teze slovo sivá zná ve významu šedivá, jak to str. 134. sloup. 2. 

 řádek 18 ukazuje slovy: giaucus (nad řádkou): ziu t. j. siv a na 

 téže straně a témže sloupci, řádek 22. glauci ziue t. j. sivé. Není 

 tudíž v skutku s touto podezřelou glossou nic započíti. 



Přistupmež k dvou jiným glossám. Na str. 92. sloup. 1. řádek 

 42 klade tištěná Mat. V. slova: „Dea frumenti Ceres sed hoc pagani 

 aiunt/ Na místě toho latinského aiunt položil Vacerad na str. 68. 

 sloupec 3. řádek 27. 28 opět své siua, neboť přečteš tam: „dea 

 frumenti Ceres sed hoc pagani siua". Vynechávání opětované toho 

 latinského slova je věru podivu hodné. Poslední glossa je pouze 

 nadřádková. Tištěná Mat. V. klade t. „Ceres, quasi creres a 

 creaiulo, eins enim sacriíicia proprie erant cerimonie sicut orgia li- 

 beri" (>tr. 502. sloup. 1. řádek 42. 43.) Taktéž píše i musejní Mat. 

 V. připojivši nad slovo Ceres menším písmem siua (str. 409. sloup. 

 J. řádek 10). Patrné, že tu o životu není řeči a že slovo živa trp- 

 ného významu jsouc nemotorný výklad latinský: a creando nebyl by 



