21 



Třinadcte kusuov no mudrych ale slaných steht in der That 

 ein K. Die ursprüngliche Aufschrift Koranda's, falls mau das Dazu- 

 geschriebene weglässt, hätte sollin gelautet : Odpovied na šprochy. 

 Třinadcte kusuov ne mudrych ale slaných. K. První: Což komu 

 přirozeniě da usw. Was diesem Spruche* bei Erben (Výbor, sloupec 

 728) vorangeht, ist auch von anderer Hand hinzugeschrieben und 

 kommt, nun allerdings ebenfalls durchgestrichen, schon vor der „Od- 

 povied" unmittelbar an die 13. Gruppe angelehnt in folgenden 

 Worten vor: Zadost človieka mnohého jest hrob vieci tajných a ne- 

 dobrých, takovému podle toho muož odpoviedieno býti. Odpovied na 

 šprochy. Man sieht also daraus, dass jemand Späterer Redaktionen 

 der ursprünlichen Schrift vorgenommen habe. Allein nicht genug 

 daran Wenn man nämlich zwei Blätter dieses Manuales, das an vielen 

 Orten von alter Fäulniss stark angegriffen ist, umwendet, so findet 

 man auf der Rückseite des Blattes 183 die Worte: Aliud respon- 

 sura na šprochy, worauf dann wieder 13 Sentenzengruppen folgen. 

 Diese sind bisher noch nirgend gedruckt und erscheinen daher hier, 

 zum Theile, weil die Handschrift unaufhaltsam dem Verderben ent- 

 gegen geht (schon Šafařík schrieb auf die Titelcopie: Codex putre- 

 dine valde laesus), zum Theile um auf die räthselhaften Sprüche, die 

 wohl erst durch das Wiederauffinden in einer andern Abschrift end- 

 giltig werden beurtheilt werden können, ein ueues Licht zu werfen. 

 Ein K findet sich hier nicht beigeschrieben. 



1. Nedvied v tenata, liška utieka v dupata. Svinie, ač ostré zuby mieva, 

 však za nie štietiny dava. A často male vyžlatko za lišku padá v dupatko. A když 

 mu lovci pomana, častokrát s psikem vytažena byva. A tak jeden kmen druhému, 

 dubový lipovému, i ratolest zvieřiti (tak?) živému často chuť česenkovu dava za 

 sladkost medovu. Retiez z krušného železa nemož trvati, a když nemož rozplésti 

 i nit hedvabnu musi človiek ztrhati. 



2. Kozel po skali vysoko skáče a hledi daleko: nehledie před sve nohy 

 srazie sobie častokrát rohy. 



3. Nic spieše neoklama (než potakač atd. viz Výbor, str. 727. č. 3). Ta řeč 

 je v sobie pravá lest. Řeč z přieslovie dávna: nequior etc. povieni česky, tot 

 nenie klam: rad zlosyn pozná zlosyna, dobrého to nenie vina. Často sie o jiném 

 domnieva, ktož do sebe licomiernictvo mieva. 



4. Jest veliké blaznovstvie, jiných činy suditi, sam sve přikryti; plevy zbie- 

 rati, zrna nechati; i kto muož vypraviti výtažky lidij lstivých, falešných i nevier- 

 nych: jest jim to od přirozeniě; takovi sie dubna rodie. 



5. Duostojenstvie, bohatstvie, prelatstvie a jiných množstvie zda sie jim byť 

 dobr (a ... 1 ... ) jiné pravie zpravovali. Nehlediece za sebu (....) je jich 

 cesty vedu. 



6. Komuž jest co přirozeno, tiežceť bude odvedeno; neb radieji svinie bláto 

 mnohé vidi, nežli zlato: i co viec poviem o tiech, kteřiž máji dobré v posunech: 



