112 



První hodnota jest obecně známa; třetí obdržíme, srovnáme-li 

 rovnici (11), do níž jsme byli vložili hodnoty (4), (5) a (7) s rov- 

 nicí dříve nalezenou: 



Dále poznáváme, že jest vektor D {) kolmý ku rovině dráhy 

 (v první rovnici soustavy 12); vektory D Q f a D Q " leží tudíž v ro- 

 vině této. Polohu jejich určíme nejlépe, přihlížejíce k rovnicím (12), 

 z nichž bezprostředně poznáváme, hledíce k významu veličiny q , že 

 dráha jest kuželosečkou. V rovině dráhy, první rovnicí (12) stano- 

 vené, sestrojme si s proměnlivým poloměrem r soustavu soustřed- 

 ných kruhů; každý kruh protněme rovinou kolmou na směr vektoru 

 B " a položenou ve vzdálenosti — q :D " od středu; hledanou 

 drahou jest místo těchto průseků, v nichž se také protíná druhá 

 soustava rovin kolmo na vektor X> ' ve vzdálenostech D s : D " 

 sestrojena. Směr vektorů D Q ř a D Q " jest tudíž směrem hlavních os, 

 a poněvadž jest dráha (dle konstrukce) symmetricky vzhledem k ve- 

 ktoru Z> " položena, kdežto jest vzhledem k vektoru 2V asym- 

 metrická,*) soudíme, že má vektor Z> " směr velké, vektor D f směr 

 malé osy. K témuž výsledku dospějeme, hledajíce maximum veličiny 



q (tudíž i r ), pro které musí se jak -—■ tak s rovnati nule a di- 

 skutujíce na základě této podmínky rovnice (12) — (15). Pro maximum 

 neb minimum samé obdržíme: 



D "r = ± q , r = a (1 ± e ) . 



Šestý integral zjednáme si integrováním rovnice (11). Vložíme-li 



ds 



do ní místo s a —^ příslušné hodnoty: 



— ° dt ' dt ~~ V. dt J ry 

 obdržíme : **) 



^ r °\dtJ q °\dt) "~ °ldt) — r\ 



a konečně se zřetelem ku hodnotám veličin Z> , E známou rovnici: 



*) Pro stejně velké však opačně označené hodnoty veličiny q jsou hodnoty 



?•„ nestejné. 

 **) Nalezenou rovnici můžeme psáti též ve tvaru: 



D 14 + íZo = E o r o } 

 zjednali bychom si tutéž rovnici též z posledních dvou rovnic (12) náso- 

 bením jicb na s tí) q t) , odečtením a srovnáním s rovnicemi (15). 



