203 



příštím. Cukr při pokusech svých stanovil jsem obyčejnou methodou 

 Fehlingovou. 



Dle toho působí-li invertin za chladu ve škrob, téměř veškerou 

 svou účinnost vynakládá na přeměnu škrobu v amylodextrin a tohoto 

 v dextrin, nepatrnou část účinnosti své pak jen na proměnu vytvo- 

 řeného dextrinu v cukr. Při vyšší teplotě však vynakládá jen část 

 své účinnosti na přeměnu škrobu ve vyšší jeho deriváty (amylodextrin 

 a dextrin), největší část za to ale na přeměnu derivátů těchto v cukr. 



Patrně tu za nižší teploty více škrobu invertin promění 

 však jen v uvedené deriváty jeho, kdežto při vyšší teplotě po- 

 měrně méně škrobu promění však daleko dokonaleji — až v cukr. 



V uvážení okolnosti této nebylo by správné předcházející tvr- 

 zení mé, že invertin ve škrob nej intensivněji působí při 50° C; 

 při teplotě této vytvořuje se účinkem invertinu sice nejvíce cukru ze 

 škrobu, však, jak jodová reakce poukazuje, poměrně málo škrobu 

 se změní, méně než při 40° C k posouzení bodu teploty, při níž 

 invertin vskutku nejintensivněji působí, třeba by bylo dbáti nejen 

 množství vytvořeného cukru nýbrž i množství dextrinu a amylodex- 

 trinu, jinak řečeno dbáti by se muselo skutečného úbytku škrobu. 

 Smí-li se dle jodové reakce aspoň přibližně na bod tento sou- 

 diti, pak jest to jako u dextrinu 40° C, při němž jod jen žluté za- 

 barvení v mazu zkoušeném přivozoval. Nepochybím as, změním-li 

 svrchu uváděné tvrzení své v ten smysl, že invertin ve škrob 

 působí nejintensivněji sic při 40° C, nejvýhodněji ale při 50° C. 



Než namítne se mně zajisté, jest jisto, že všecky tyto proměny 

 jak škrobu tak dextrinu přivodil vskutku invertin? Což nemohl 

 je jako v případu Bourquelotem uváděném způsobovati kvasnicím 

 přimíšený d i as tas? Možnost náhody podobné předem již vyloučiti 

 se musí. Bourquelot pracoval s droždím lihovarnickým, kdežto 

 já invertin získal z kvasnic pivních a to spodních. Při manipulaci 

 lihovarnické stává vskutku možnosti, že se diastas dostane do kva- 

 sících zápar a tím až do kvasnic, při manipulaci pivovarnické však 

 při tak dlouhém pováření rmutů, sladin i mladin jest to nemožné, 

 leda by kvasnice oživovaly se moučkou sladovou nebo nechmeleným 

 předkem, jak svého času prof. Bělohoubek navrhoval, to však v zá- 

 vodě, z kterého mé kvasnice pocházely, se nedělo. 



Tato dosud popíraná vlastnost invertinu spodobnovati škrob 

 i dextrin za postupné přeměny jich v cukr, má veliký význam pro 

 kvašení jmenovitě zápar lihovarnických, ovšem že zápar obilných 

 nebo z bramborů připravených. Jelikož diastas rovněž postupně jen 



