260 



Nápadnými jsou na bujných výstřelcích r. L on i c er a, kdež 

 vystupuje jich z úžlabí nahoru po lodyze až 5, a ještě podivuhodnější 

 jsou u některých řešetlákovitých rostlin ar. Gymnocladus, kde jich 

 v úžlabí klíčící rostliny až 8 v řadě se vyvinuje, jak to Irmisch 

 (1. c.) popisuje. Ale 1—2 serialní pupeny pod hlavním pupenem do 

 úžlabí se vyvinující jsou velmi obyčejným úkazem u rostlin dvoudě- 

 ložných. Mohu s určitostí říci, že se takové serialní pupeny vyvi- 

 nují u všech dvouděložných, kde vůbec na vytrvalých lodyhách od- 

 počívající pupeny se tvoří — tak jmenovitě zimní pupeny. Ano 

 pupeny spodní serialní (jmenuji tak ony, jež pod hlavním pupenem 

 dolů se vyvinují) jsou normálním, obyčejným úkazem, nikoliv nějakou 

 výminkou neb abnormitou (viz AI. Braun 1. c). U některých rostlin, 

 tak jmenovitě u velkého počtu luštinatých (ku př. Amcrpha, Colutea) 

 jsou pravidlem, u jiných vyskytují se jen na bujných výstřelcích 

 (ku př. Carpinus, Betula) neb na větvích květonosných, kdež pak 

 bývají některé, po případě jeden, květním, druhý ve větev vegeta- 

 tivnou se vyvinuje. Ostatně panuje co do povolání vyvinutých pupenů 

 serialních často veliká pravidelnost (viz Eichler 1. c). Tak ku př. 

 u americké Forestiera acuminata pravidelně se první pupen 

 vyvine v listnatý kolec, druhý jest květním a třetí pod ním zhusta 

 zakrňuje. Na letorostech Sambucus nigra bývají 3 serialní pu- 

 peny; první z nich vytvoří příštím rokem větev, druhý pravidelně až 

 druhým rokem, v třetím a následujících rocích pak vyrůstají na basi 

 těchto větví ještě dceřiné pupeny v úžlabí bývalých šupin na pu- 

 penech serialních. Odtud racochatý vzrůst této křoviny. 



Na rostlinách ročních a podobně na větvích květonosných neb 

 květenstvím okončených opakuje se zjev serialních pupenů ve větvích 

 serialních, jichž někdy více pod sebou z úžlabí matečného listu vy- 

 niká. Jich první phyllomy jsou podobně vesměs stejně orientovány. 

 V tom ohledu zvláště pozoruhodný jest trýzel Raphanus Rapha- 

 nis trůni (obr. 8.), jenž nezřídka mívá v úžlabí až 5 větví pod sebou; 

 poněvadž pak poslední výhonek nemá ani dosti místa v úžlabí, vy- 

 šine se i s listem vysoko od hlavní osy. 



Zajímavé jest, že serialní pupeny vesměs jen u dvouděložných 

 rostlin přicházejí, kdežto lateralní pupeny přímětné opět mezi jedno- 

 děložnými jsou rozšířeny. Braun (1. c.) hledá právem příčinu tohoto 

 úkazu v tom, že u jednoděložných úžlabí listů jest velmi široké, ni- 

 koliv ale u dvouděložných. Jest mně znám jediný případ u Dio- 

 scorea japonica, kde pod vegetativným neb květným pupenem 

 sedí serialní pupen v úžlabí v podobě kulaté hlízky, na které stěží 



