261 



sem tam stopa nějakých phyllomů jest patrná (obr. 11.)-*) Naopak 

 myslel bych, že případy lateralních pupenů u dvouděložných (ku př. 

 Cicer, Begonia, Urtica a j.), které se u několika málo druhů uvá- 

 dějí, dají se jinak vyložiti; aspoň zaslouží, aby v tom směru ještě 

 byly dále pozorovány. 



První šupiuy neb listy serialních pupenů orientovány jsou ve- 

 směs transversalně k mediáně, jediná Aristolochia Sipho činí 

 výminku; má totiž všechny adossirovány. 



U druhů, jež mají na podzemních lodyhách pupeny serialní 

 pravidlem a mají podzemní plazivé šlahouny, tu bývají v úžlabí jejich 

 šupin jen pupeny jednoduché. V ohledu tom zvláště pozoruhodnou 

 jest Aristolochia Clematitis a Sambucus Ebulus. Příčinu 

 toho hledati třeba v biologických a fysiologických poměrech dotyčné 

 rostliny. 



Pravili jsme, že serialní pupeny z úžlabí nahoru po lodyze se 

 vyvinující jsou vzácnější. Posud jsou mně známy jen u r. Loni- 

 cera, kdež u všech druhů jsou pravidlem a u Citrus Auran- 

 tium var. myrtifolia. U této druhé nalézáme vysoko z úžlabí 

 na osu pošinutý ostrý bezlistý kolec. Nad kolcem tímto jakoby z úžlabí 

 jeho a osy matečné vzniká pupen serialní (obr. 10.); jest serialním, 

 neboť má první dvě vstřícné šupiny transversalně k mediáně orien- 

 továny a nevyniká z úžlabí šupiny neb listu, jak to na kolcích zhusta 

 přichází. Po prvních dvou šupinách následují ještě 2 šupiny stří- 

 davě k prvním a pak bud dokonalé listy neb přechodní phyllomy 

 dle 2 /s' Z pupenu toho vyroste pak větev, která ale vždy kolec něco 

 stranou vyšine, tak že pak směřuje list v levo, kolec v právo a větev 

 opět v levo — stojí ale všechny v mediáně. 



Urban (Ber. Deutsch, bot. Ges. Bd. I. 1883) nedávno ukázal, 

 že tyto kolce jsou přeměněné první listy (resp. phyllomy), jež náleží 

 pupenu, který sedí v jejich úžlabí. V tom případě neměli bychom 

 zde se serialními pupeny co činiti. Jestliže jsou trny tyto listem, 

 pak měli bychom tu čtverou zajímavou zvláštnost rostliny této : 1) že 

 první list pupenu úžlabního příliš záhy se vyvine, zmohutní, kdežto 

 ostatní pupen teprv po delším čase k vývinu dochází, 2) že pupen 

 se svým trnitým listem tak vysoko na osu jest pošinut a vzdor tomu 

 nenalézáme pod ním žádných serialních pupenů, jak bychom z po- 

 dobných zkušeností soudili, 3) že padne první phyllom úžlabního 



*) Pupeny tohoto rodu jsou také řídkým příkladem mezi jednoděložnými, že 

 totiž padnou první phyllomy příčně k mediáně. 



