263 



štěrbinka (obr. 2. a). Ještě v dalším stadiu počne úžlabní pupen 

 rozvinovati první své listy, zmíněná štěrbina více se rozšiřuje, base 

 řapíka matečného listu počne tloustnouti (obr. 3.) a na spodu pupenu 

 úžlabního objeví se hrboulek, na němž zprvu nijaké části nejsou 

 rozeznatelný (obr. 3. a). Na dalším ještě stupni zveličuje se ještě 

 více dutina, stěny její obrůstají husté lesklé chlupy, jež obalují již 

 dosti vzrostlý pupen serialní (obr. 4. a), na němž již dobře znatelný 

 jsou "první dva na přič mediány stojící phyllomy co celistvé valy. 

 Dutina však počíná se nahoře basí řapíka těsně k větévce úžlabní 

 přiléhající zavírati, takže konečně v nejdospělejším stadiu (obr. 5.) 

 skutečně s basí větévky dceřiné sroste a tak dutinu na dobro uzavře, 

 takže se zdá, jako by z úžlabí jen jednoduchá větévka vyrůstala. 

 V tomto posledním stavu jest řapík matečného listu silně stlustý 

 (obr. 7., 5.) a pod prvním serialním pupenem objeví se ještě 1 — 2 

 malé serialní pupence, které se chovají úpluě jako jejich první před- 

 chůdce (obr. 5. a). Svazky cévní, které jako pobočná větev z hlavní 

 osy do větve úžlabní vcházejí, oddělují se současně s vznikajícími 

 pupeny serialními a sbíhají do těchto co nové poboční proudy. 



Úžlabní větev (obr. 7. c) pravidelně přes zimu usychá; za to 

 ale má se k životu první pupen serialní, který na jaře počne vzrů- 

 stati až vyspěje v novou postranní větev. Na jeho spodu druhého 

 roku nálezném pak zbytky stlustlé base řapíka listu matečného 

 i s rezavými chlupy na vnitřní straně (obr. 6. a). Jen těmito pu- 

 peny děje se rozvětvování obecného akátu a nikoliv pupeny hlavními. 



Z tohoto a jiných ještě případů (Eichler 1. c.) poznáváme, že 

 pupeny serialní mají často vyměřen určitý úkol životní, buď přejí- 

 mají funkci rozmnožování pohlavního, bud jsou základem dalšího 

 vzrůstu a zveličování rostliny, bud jako zde u akátu převezmou vůbec 

 celý úkol prvního pupenu úžlabního. V největším počtu případů však 

 bývají jen jako reserva pro případ, že by první pupen zaniknul ja- 

 kýmkoliv spůsobem. Odtud pochází, že třetí neb čtvrtý serialní 

 pupen až v druhém neb ještě pozdějším roku k vývinu větve do- 

 chází, jak jsme se zmínili již u bezu černého. Pokusem poznáme 

 jich účel, když na bezu uříznem vyrostlou větévku úžlabní, tu ihned 

 ještě v tomže letu počne rychle růsti první pupen serialní, jako by 

 chtěl dohoniti uříznutou větev první. 



Velmi zajímavé a zároveň nesnadno vysvětlitelné jsou úžlabní 

 pupeny u Aristolochia Clematitis a vůbec u všech druhů rodu 

 Aristolochia, o nichž již četní morfologové své náhledy vyslovili 



