266 



mluvíme, první šupiuy vstřícně skoro dvouřade postaveny, další ale 

 přecházejí do postavení 2 / 5 , jakž také listy na lodyhách sestaveny jsou. 



U jiného druhu Acacia Lichtensteiniana v botanické za- 

 hradě Pražské chované sedí v úžlabí listu M (obr. V) dvě skupiny 

 klubíček květných stranou od mediány (1, 2)- Obě skupiny opřeny 

 jsou zevně šupinami a) b). Skupina 2. jest o něco větší a vývojem 

 přednější než 1. Přijmeme-li, že skupina 2. jest dceřinou první 1., tož 

 docela v pořádku padne její první šupina a 1 ) adossirovaně k 1. 

 V úžlabí pak prvního klubíčka a) za druhou šupinou b l ) sedí druhé 

 klubíčko ß) a za první šupinou c 1 ) tohoto klubíčka sedí malé klu- 

 bíčko y. Podobně jest to u skupiny 1. 



Pod květnými klubíčky sedává v mediáně jednoduchý, serialní 

 vegetativný pupen, neb místo něho dva, jeden větší, druhý menší, 

 stranou od mediány. 



Z postavení phyllomů a klubíček květných v skupinách obou 

 jest úplně jisto, že tu panuje zákon vijanový, a že vlastně vijan sku- 

 piny 2. jest onen vijan, který vůbec počínaje od skupiny 1. možným 

 jest (také ještě v ten způsob může být modifikován, že by druhé 

 klubíčko květné vzniklo hned za první šupinou a 1 ). 



Vegetativně pupeny 3. a 4. nejsou však v žádné odvislosti od 

 žádné ze skupin květných dílem proto, že s nimi v žádném spojení 

 nejsou, dílem že místo nich bývá v mediáně samostatný pupen se- 

 rialní, dílem že vůbec (jako výše u Aristol. Clematitis) postavení 

 jejich šupin toho nepřipouští. Poněvadž zdánlivě z postavení skupin 

 1., 2. a pupenů 3., 4. souditi by se dalo na vijan souvislý, dalo by se 

 i namítnouti to, že jestliže v skupinách květných 1., 2. vijan v kvě- 

 tenství přichází, že analogicky nutno i pupeny 3., 4. za vijanové po- 

 važovati, tak že by tu byl vijan z vijanů. Tato analogie jest však 

 neodůvodněna, neboť jestliže jest běžným v květenství Acacií cymosní 

 rozvětvení, jakž také při A. longi folia (obr. IV.) vidíme, tož z toho 

 ještě neresultuje, že vznikání základních úžlabních pupenů musí být 

 cymosním, zvláště není-li pro ten výklad přímých důkazů. Ostatně 

 ony pravé květné vijany 1., 2. jsou sice složeny z klubíček téměř při- 

 sedlých, ale vzdor tomu jest dobře viděti, jak jedno z druhého vy- 

 niká a nad plochou úžlabní jest povzneseno — nevynikají tedy samo- 

 statně, odděleně z úžlabí matečného listu jako ku př. pupeny obr. II. 

 Zmínili jsme se již, že u Ac. Lichtensteiniana místo pu- 

 penů 3. a 4. bývá také jen jednoduchý pupen serialní v mediáně. 

 Zcela podobně to bývá i pod květnými klásky u Ac. longifolia 

 obr. IV. a i na větévkách s pupeny jednoduchými vegetativnými téhož 



