267 



druhu. Pod hlavním velkým pupenem (obr. VI. c) sedí totiž parallelní 

 serialní pupen jednoduchý asi jako na obr. III. b). Sem tam však 

 viděti, že pupen tento jako by se přeškrcoval, více se rozstupuje 

 a v jiných úžlabích konečně nálezném pod hlavním pupenem dva 

 stranou mediány zcela podobně jako na obr. V. 3, 4. Zde tedy zcela 

 jasně vidíme, že z jednoho serialního pupenu dva povstávají. Na 

 obr. VI. jest viděti takový pupen, jenž ještě v mediáně se nalézá, 

 a jehož první větší šupina (a) svým brvitým krajem a zvláště špičkou 

 vstřícnou šupinu druhou (&) objímá, tak že tu o jednotě tohoto pu- 

 penu nelze pochybovati. Odloupnem-li ale šupinu a) i &), nálezném 

 za každou z nich pupenec s první šupinou vstřícnou. Dalším vzrůstem 

 konečně rozstoupí se obě části a) b) od sebe a máme podobné dva 

 pupeny V. 3, 4 o sobě stojící. 



Rozdělení obou pupenců právě jmenovaných děje se velmi záhy, 

 takže dosud spojené v jeden nalézáme jen na velmi mladých pupenech 

 serialních. I když oba pupence byly spolu spojeny v jeden, i když 

 ve dva se rozestoupiv, nikdy nenalezl jsem, že by nějak od velkého 

 výše postaveného (obr. VI. c) závisely; celá změna, jaká se s nimi 

 stala, záleží v tom, že vystoupily z mediány. Ano pod nimi buď ještě 

 v mediáně buď již úplně neb Částečně rozdělený sedí ještě jeden pár 

 malých pupenců. 



Tento úkaz jest velice důležitým, neboť poznáváme z něho, jak 

 vlastně zdánlivému vijanu úžlabních pupenů r. Acacia máme roz- 

 uměti. Nutno totiž všade přijmouti, že v zdánlivém vijanu obsaženy 

 jsou toliko serialní pupeny původně v jedné řadě stojící, ale podvo- 

 jením ve dvě řady rozestouplé. A nyní na základě tohoto dobře mů- 

 žeme pochopiti souvislost pupenů na obrazech II., IV., V. a VI. 

 Skupiny ;květných klubíček obraz V. 1., 2. náleží jednomu pupenu, 

 a pupeny 3., 4. druhému spodnímu serialnímu. Rovněž květné klásky 

 obraz IV. c náleží pupenu střednímu e), o čemž již dříve jsme se 

 přesvědčili, nebot v mládí skutečně jeden pupen tvoří, pupen obrazu 

 IV. b jest roven pupenům 3, 4 obr. V. A podobné skupení pupenů 

 vegetativných na obr. II. jest nyní také jasným: pupeny 1, 2 náleží 

 prvnímu, 3., 4. druhému serialnímu pupenu a pupenec 5 rovná se 

 úplně pupenu e) obr. IV. 



Na obr. IV. jsou oba květné pupeny c) dceřinými pupenu střed- 

 ního e). My jsme poznali, že vždy z jednoho serialního pupenu dva 

 povstávají. Jest nyní otázka, který tu jest mateřským. Na pupenu 

 obr. IV. musí býti mateřským menší pupen b), nebot vetší sedí 

 v úžlabí jeho první šupiny — a tak vždy větší z rozdělených pupenů 



