276 



nikdy se nevyvinuje, jsa úplně potlačen (ablastován) ; též ve vidli 

 dvouvětevné bývá často potlačen, a v obou těchto případech jest 

 trichotomie neb dichotomie lodyhy tím dokonalejší. Jest-li konečný 

 květ mezi dvěma vidlovkami vyvinut, bývá jimi jako na stranu za- 

 tlačen, nenalézaje se v přímočárném pokračování lodyhy, totiž ve 

 středu vrchole lodyžního (obr. 1), nýbrž stranou. Příčina toho jest 

 mohutné vyvinutí obou vidlovek naproti slabé tenké ose (stopce) 

 květu konečného. Dle všeobecného zákona morfologické statiky za- 

 tlačí vždy silnější člen na konci osy neb jiného údu rostlinného člen 

 slabší, byť to i morfologický vrchol toho údu sám byl, na stranu. 



Má-li toliko nejhořejší list lodyhy mohutnou větev úžlabní, na 

 níž pak vzhůru pošinut jest (obr. 4), tedy se větev ta dle téhož 

 zákona nalézá v prodloužení téměř rovnočárném hlavní lodyhy, květ 

 konečný pak opět jako poboční výhonek na straně. . 



Ostatní listy pod vidlovými větvemi ještě nahloučené, jichž bývá 

 někdy 3—4, mají v úžlabí svém jen slabé prýtky, obyčejně málo 

 vyvinuté, s 2 — 3 malými lístky, a listy ony ovšem nepošinuty na 

 samé ose lodyžní zůstávají. Někdy nejhořejší těch prýtků jest již 

 něco silnější a pak v malý vij an se větví (obr. 2). 



Spirálka listů na větvích vidlových a vůbec na všech větvích 

 úžlabních prvotních i všech vyšších stupňů rozvětvení začíná vždy 

 zadoběžně, t. j. první 2 listy následují po sobě na straně od ma- 

 teřského listu odvrácené, zadní, čili divergenční jich úhel připadá 

 na zad. Zákon ten při posuzování morfologických poměrů na rulíku 

 třeba stále míti na zřeteli. 



Prvotní prýty úžlabní a vidlové. Spirálka na větvích 

 vidlových jest buď stejnoběžná se spirálkou listů na lodyze, buď 

 protiběžná, aniž v tom ohledu nějaké pravidlo lze stanoviti. Tak na 

 př. jsou vidlové větve na obr. 1. v úžlabí listů B b a B 6 obě proti- 

 běžné s hlavní lodyhou (směr spirálek jest šípy naznačen); na obr. 

 2. jsou všecky tři vidlovky s lodyhou stejnoběžné, úžlabní prýt listu 

 J5 6 však jest protiběžný; na obr. 3. pak jsou nejhořejší 2 větve vi- 

 dlové protiběžné, první vidlovka (úžlabní k J3J jest stejnoběžná. 



Vidlové větve prvotní rozvětvují se zas dále, buďto dvou- neb 

 zřídka trojramenně (dichotomicky neb trichotomicky), anebo hned 

 jednoramenně, vidlanovitě. 



Způsob tohoto dalšího rozvětvení závisi hlavně na tom, mnoho-li 

 listů, totiž lupenů vegetativních první prýt vidlový vytvořuje. V tom 

 ohledu musíme rozeznávati tři modifikace: bud! totiž má první prýt 

 vidlové větve četné nebo 3 nebo jen 2 listy. 



