282 



Vzácná výjimka, ode mne jen jednou nalezená, od pravidla, dle 

 kterého vidlové větve druhotní toliko 2 listy vytvořují, nalézá se 

 v diagramu obr. 4., kde úžlabní prýt listu h 3 zas tři listy nese ß l: /3 2 , 

 /3 3 . Postavení těchto tří listů k mateřskému listu 6 3 — zakrněvšímu 

 neobyčejně v podobě zubovitého výrostku, od něhož dvě krajní stopy 

 listové jak obyčejně po úžlabním prýtu, na kterém toliko nedokonale 

 pošinut byl (viz obr. 4 C), dolů sbíhaly, — též bylo neobyčejné. 

 Byloť podobno postavení tří prvních listů na úžlabním prýtu listu B 

 na obr. 6., totiž první list /3 X připadal na stranu (maje krom toho 

 malý úžlabní prýtek), druhý /? 2 , na slabším prýtu úžlabním pošinutý, 

 na zad, třetí pak zas na stranu, avšak blíže k zakrnělému listu ma- 

 teřskému, tak jako by jej postavením svým měl nahrazovat. Také 

 byl první list ß x (obr. 4 C) neobyčejně veliký (větší než ß 2 ano 

 i /3 a ), což se fysiologicky asi vysvětluje tím, že zveličel na útraty 

 látek, které ušly zakrnělému listu mateřskému. 



Jest to následek protiběžnosti obou k listům b 2 a b 3 úžlabních 

 prýtů, že jsou oba ty prýty symetricky k mediáně mateřského listu 

 postaveny, jelikož pošinuté listy jejich připadají na tutéž stranu 

 směrem k listu mateřskému. (Viz obr. 2.) 



Též na vícelistých větvích vidlových mají nejhořejší úžlabní 

 prýty druhořadé namnoze toliko 2 listy a jsou tudíž počátkem vi-, 

 janů. Tytéž prýty jsou dílem souběžné, dílem protiběžné k mateř- 

 skému prýtu. Zvláštní určité pravidlo jsem nemohl ustanoviti, maje 

 toliko málo případů toho způsobu pod rukama ; zdá se však, že nej- 

 hořejší prýt druhořadý bývá vždy protiběžný. V diagramu obr. 3. 

 jsou oba prýty druhořadé na první, k listu J5 4 úžlabní větvi vidlové 

 s touto protiběžné, taktéž na větvi druhé k listu 2? 5 úžlabní; na větvi 

 třetí, k listu B 6 úžlabní, jest první prýt protiběžný, druhý souběžný. 

 V diagramu obr. 6 jest první prýt, k 6 T úžlabní, souběžný, dva ostatní, 

 k 6 8 a b 9 úžlabní, protiběžné s prýtem mateřským. 



Ještě o jedné zvláštnosti v rozvětvení rulíka třeba se zmíniti, 

 totiž o přídavných prýtech, které se v úžlabí listů na úžlabním 

 hlavním prýtu povynešených zcela pravidelně vyvinují, a sice jak na 

 sympodiích vijanů tak i v úžlabí mateřských listů vidlových větví 

 prvotních i druhotních; jenom v nejhořejší značně již seslabené části 

 vijanův nejsou více. Tyto přídavné prýty rovnají se oněm, které na 

 sounoží kmene révového v úžlabích mateřských listů sympodialních 

 prýtu se vyskytují. Přídavný prýt u rulíku jest vždy souběžný 

 s hlavním prýtem úžlabním, na němž mateřský list pošinut. Dílem 

 jsou tyto přídavné prýty malé a nevyvinuté, s několika malými lístky 



