130 Tromsø Museums Aarshefter 31 & 32. — 1908—1909. 



Etterat dette var nedskrevet i vaar, saa jeg i sommer 

 paa universitetets zootomiske institut et eksplr. av io, som 

 Dr. Kristine Bonnevie ifjor hadde klækket i Drøbak, 

 hun hadde av en gut faat en hel del larver. Dette lund 

 kom mig selvfølgelig noget paatværs, det kunde jo gi for- 

 modning om, at io muligens hadde en større utbredelse 

 i trakterne østenfor Kristianiafjorden, og jeg skrev derfor 

 til min kollega overlærer Warloe i Risør, som i mange 

 aar var bosat i Drøbak, og bad om nærmere oplysninger. 

 Han svarer, som følger: „Jeg var i Drøbak i 13 aar fra 

 1886—99. I alle disse aar saa jeg ikke spor av Vanessa io, 

 skjønt jeg ialfald de første aar saa mig noksaa godt om 

 efter sommerfugle, som jeg samlede til skolesamlingen, og 

 jeg fandt alle Yanessa-arter undtagen polychloros og io. 

 Eleverne bragte mig ogsaa ofte sommerfugle, men aldrig 

 io, saa jeg tør sige, at den ikke fandtes der den tid jeg 

 var der. En saa iøienfaldende art vilde ikke være undgaaet 

 hverken min eller elevernes opmerksomhet i saa mange 

 aar. Allerede de to første aar her i Risør fandt jeg begge 

 ovennævnte arter, og det er rent merkeligt at se, hvordan 

 io har utbredt sig og tiltat i talrighet paa V. urticans be- 

 kostning, saa at io nu hele vaaren er den almindeligste 

 av alle Vanessa-arter her, og larverne tindes i mængde alle 

 steder paa Urtica, hvor jeg ellers har været vant til at se 

 neslerne vrimlende av iir/icce-larver. Io maa altsaa være 

 en art, som faar større og større utbredelse". 



Io maa efter dette være indvandret til Drøbak i seneste 

 aar, og jeg begynder at faa en mistanke om smittekilden. 

 Statsentomolog Schøyen fortalte mig nemlig i sommer, 

 at han for nogle aar siden hadde faat endel larver fra 

 Risør og sat dem ut i sin have paa Nordstrand ved Kri- 

 stiania. Forsøket maa ha „slaaet an", for io blev seet der 

 aaret efter, og nu fortæller min bror, at han baade ifjor 

 og for 2 aar siden har seet „dagpaafugløiet" i sin have 

 ved Slemdal i Vestre Aker, han mener at være sikker i 



