Kvartærgeologiske iagttakelser i Salten 



av 

 Ole T. Grøn Me. 



(English Summary). 



Sommeren 1909 hadde jeg et reisestipendium av Tromsø 

 museum for at foreta kvartærgeologiske undersøkelser i 

 Salten. Det er resultatet av mine iagttakelser der som 

 her skal omtales. 



I. Den øverste marine grænse. 



Fra Skjerstad kirkested gaar Misværfjorden med en 

 længde av ca. 15 km. i sydlig retning ind til Misvær. Paa 

 begge sider av fjorden er der bratte, nakne fjell med en 

 gjennemsnitshøide av ca. 400 meter over havet. Fjorden 

 er noksaa grund, ved Haukaasen f. ex. bare 12 m.; men da 

 de fremspringende odder er fast berg, er det neppe nogen 

 moræneryg som er skyld i opgrundingen hverken her eller 

 andre steder. Ifølge Helland (Nordlands amt h. 6 ? p. 141) 

 er der overalt god ankergrund. Indenfor Espenes er der 

 sandbund helt ind til Misvær, hvor dybden bare er 19 m. 

 Ved mundingen av Lakselven er der et delta, som lægges 

 tørt ved lavvand. 



Paa begge sider av fjorden er der flere steder terrasser 

 med bebyggelse mellem 15 og 60 m. o. h., og inderst i 

 fjordbunden stiger terrasserne til endda større høide over 

 havet. Den øverste av disse terrasseflater i høiden 115 m. 

 o. h. ligger ifølge Vogt (Norsk geol. tidsskrift Bd. I, 6, p. 30) 

 i den øverste marine grænse, og han anvender den ved 

 beregningen av stigningsgradienten 0,76 m. pr. km. Der er 



