160 Tromsø Museums Aarshefter 31 & 32. — 1908-1909. 



er det mulighet for at disse 3 skjælforekomster er inter- 

 glaciale; men det er ikke meget sandsynlig. Hvis de der- 

 imot er senglaciale, saa følger derav at havet under landets 

 største neddykning stod mindst 2—3 gange saa høit som 

 den øverste strandlinje i fast fjell. Denne strandlinje ligger 

 nemlig ved Tromsø ca. 40 m. o. h. 



Jeg har i det foregaaende anført h vad der kan tale for 

 en saa stor neddykning av landet i senglacial tid. I det 

 følgende vil bli omtalt forskjellige forhold forøvrig som 

 peker i samme retning. De angivne høider over havet er 

 saa betydelige at der ikke andre steder i vort land er fundet 

 noget tilsvarende; men da det paa svensk side er bevist at 

 ingen anden del av østkysten av Skandinavien har været 

 saa meget neddykket som kysten av Angermanland, saa 

 synes det rimelig at anta at ogsaa den tilsvarende del av 

 den norske vestkyst har ligget forholdsvis dypt. Fjellstræk- 

 ningerne paa begge sider av grænsen mellem Børgefjell 

 og Ofoten er de høieste og vildeste i den nordlige del av 

 halvøen, og her er det sandsynlig at landisen hadde den 

 største mægtighet. Bræerne ved Okstinderne, Svartisen, 

 Blaamandsisen og Frostisen er vel rester av den sidste store 

 landis. Var nu istrykket aarsaken til landets neddykning 

 i senglacial tid, saa var det jo rimelig at landet laa lavere 

 her end længere syd og længere nord. Det er ogsaa rime- 

 lig at avsmeltningen gik meget raskere for sig paa vestkysten, 

 som laa aapen for de varme havstrømme, end paa østkysten, 

 som gik ut til et arktisk indhav, vistnok isdækket en stor 

 del av aaret. Derfor maa man vente at finde merker efter 

 en tidligere havstand i høiere niveauer paa vestsiden av 

 grænsen end inde i landet paa østsiden, hvor isen endda 

 laa som et sammenhængende dække. 



Efter hvad der i det foregaaende er anført, ligger altsaa 

 den øverste marine grænse i Salten mere end dobbelt saa 

 høit som tidligere antat. Jeg vet godt at der ikke er ført 

 bindende bevis for at det er saa; derfor er ikke de iagt- 



