(). T. Crønlie. — Kvartærgeologiske iakttakelser. 165 



forståa, konkordant over i et 1er med millimeter-tynde 

 sandlag med en indbyrdes avstand av ca. 1 dm., og i dette 

 1er fandtes ikke andre fossiler end netop Axinus fle.vousus. 

 Det mørke sandlag kunde jeg ikke der finde igjen, og leret 

 gik like op til terrasseflatens gruslag. 



Lagene ved Misvære! ven er altsaa følgende: Underst 

 et stenfrit, seigt 1er med arktiske mollusker; over dette 1er 

 kommer den mørke sand med en boreal fauna. Længere 

 oppe ved elven synes dette sandlag at være erstattet av 

 det veksellagede 1er med Axinus fle.vnosns som en di- 

 rekte fortsættelse av det ældre 1er. Over disse lag er 

 der grov sand eller grus, som ovenfor broen i grusrapet 

 viser en betydelig mægtighet. mindst 20— 30 m. Materialet 

 i rapet indeholder nøt- og egstore stene i masse. Jeg bar 

 ikke set det ældre 1er stikke frem under gruset ved foten 

 av det store rap: men det er meget sandsynlig at det findes 

 som underlag ogsaa der. Hvordan det nu er med dette, 

 saa er det ialfald en kjendsgjerning at der like i nærheten 

 er et marint 1er i bunden og at hovedmassen av løsmateri- 

 alet er grov sand eller grus straks man kommer litt høiere 

 op i lagene. Leret er et dypvandsler. det fremgaar baade 

 av dets beskaffenhet og faunaen i det. Leda pernula, Macoma 

 calcaria og Nucula tennis er former som kan leve paa meget 

 store dyp. Portlandia lenticnla er sjelden fundet paa mindre 

 dyp end 10 m.. og Panopea norvegica er en egte dypvands- 

 form som ifølge Sårs ikke lever paa mindre dyp end 50 

 favne. Et seigt, finslemmet 1er med en slik fauna maa 

 derfor være avsat paa et dyp av mindst 90 — 100 m. Den 

 tilsvarende strandlinje skulde da ha ligget mindst 100 — 110 

 m. høiere end nu. det vil si omtrent i heide med den øverste 

 terrasse. Det skulde altsaa være avsat paa den tid da havet 

 stod i eller meget mer det niveau som Vogt anser for at 

 være den øverste marine grænse. Kuten der nu dengang 

 var is eller ikke i Misværdalen, blev der i hvertfald fort 

 frem masser av kuppelsten. grus og sand til opbygning av 



