1(58 Tromsø Museums Aarshefter 31 & 32. — 1908—1909. 



fossilførende sandlag avleiret. Den mørke farve og den 

 stinkende lugt skyldes naturligvis anrigning av organiske 

 substanser. De arter som forekommer nær grænseflaten 

 mot leret, er Cyprina islandica og Astarte banksii, og de 

 kræver et dyp av mindst 10 m. for rigtig at trives. Da 

 avsætningen av det mørke lag begyndte, stod derfor havet 

 ca. 20 m. høiere end nu. Høiere oppe i laget er fundet 

 Crenella decussata, Admete viridula og Neptunea despecta, 

 som lever paa større dyp end 40 m. og det svarer til en 

 liøide av strandlinjen paa over 50 m. Den postglaciale 

 sænkning maa derfor ha været ganske betydelig, mindst 

 50 til 60 m. Paa grundlag av faunaen lar det sig ikke gjøre 

 at fastslaa beliggenheten av den postglaciale strandlinje, 

 Tapes-havets strandlinje; men en av de før nævnte strand- 

 linjer i den høie terrasse maa markere dette niveau, og da 

 tror jeg at linjen i høiden 75 m. o. h. er den som først og 

 fremst maa tas i betragtning. 



2. Løsmaterialet i Saltdalen. 



Det er før nævnt at Saltdalen, som i sin nedre del har 

 en bredde av 2—3 km. og i den øvre del smalner av til 

 0,5 km., er ca. 30 km. lang. Elven har flere stryk, men 

 ingen fos. Mellem Storjord og Rusaanes falder den 60 m. 

 paa knapt 10 km., mellem Rusaanes og utløpet i fjorden 

 40 m. paa 20 km. Den aller største del av løsmaterialet i 

 dalen er bygget op i terrasser, som paa sine steder stiger 

 trappeformig op fra elven. Mellem Rognan og færgestedet 

 ved Storalmenningen ligger de fleste terrasser paa vestsiden 

 av elven. Længere oppe i dalen er de fleste og største 

 terrasser paa østsiden; men der er dog undtakelser, idet 

 terrasserne ved Rusaanes er paa vestsiden. At løsmaterialet 

 ligger igjen paa østsiden fra Storjord og nedover, kommer 

 derav at elven, som her oprindelig har nordvestlig retning, 

 støter mot fast fjell tilvenstre og blir bøiet av mot nord 



