O. T. Grønlie. — Kvartærgeologiske iakttakelser. 177 



Leret paa Fauskeidet er meget fattig paa fossiler. I 

 Farvikdalen er der mellem 5 m. og 25 m o. h. fundet 

 følgende arter: 



Portlandia lenticula, Fabr. 

 Leda per mila, Müll. 

 Lnnatia grönlandica, Beck. 



Portlandia lenticula er den almindeligste art, og den 

 er fundet i et betydelig antal eksemplarer. Leda pern ula 

 er bare fundet i 3 eksemplarer. Lunalia grønlandica fandtes 

 i en heide av ca. 20 m. o. h. Naar man kommer høiere 

 end 25 m. o. h., forsvinder ogsaa Portlandia lenticula, og 

 ovenfor synes leret at være fossilfrit. Leret var blottet i 

 en masse nylig opkastede grøfter; men ingensteds var der 

 spor av fossiler. Der skal dog ved grøftegravning være 

 fundet Cijprina islandica og Mulilus edulis. I kanten av 

 myren ved Farvikdalen fandt jeg et brudstykke av en Cijprina 

 i grus, og det kan jo hænde at den befandt sig paa primært 

 leiested, men sikkert er det i hvert fald ikke. 



Den største del av lermasserne paa Fauskeidet er dyp- 

 vandsler, Portlandia-ler. Da mægtigheten er betydelig, skjønt 

 her ikke var større elve i nærheten, som førte frem løs- 

 materiale, maa dets avsætning ha tat meget lang tid. Stenene 

 i leret maa være biet ført ut fra land og sluppet ned av 

 drivende is, enten strandis eller bræis, og da sten forekom- 

 mer til en høide av 100 m. o. h., har denne isdrift varet 

 meget længe. Strandis kan ikke ha gjort saa meget, fol- 

 den slags is maatte ogsaa samtidig optræ i Saltdalen, men 

 der er leret rent og av en helt anden beskaffenhet end 

 ved Fauske. Det er derfor sandsynlig at den væsentligste 

 blokketransport er besørget av is fra Sulitjelmadalføret. 

 Da havet stod i den i det foregaaende antagne øverste 

 marine grænse, var dette dalføre en fjord med en længde 

 av over 30 km., indeklemt mellem høie fjell. Om derfor 

 isdannelsen paa Skjerstadfjorden og Saitenfjorden var ube- 

 tydelig, vilde dog efter al sandsynlighet den tids Sulitjelma- 



12 



