I. Sparre Schneider. Sfaalselvena insektfanna. 



Terrænget mellem hovedveien og storelven omslutter et 

 kaos av sumper og kjoser mellem tæt vidiekrat og gammel 

 bjerkeskog, hvor man let kan sætte sig aldeles fast. Her tok 

 jeg for mange aar siden paa træsop 6 stykker av den sjeldne 

 Thymalus limbatus, men da meget av den gamle skog er op- 

 brugt baade her og i gaardeus nærmere omgivelser, der fer 

 var saa rike paa sopiusekter, maa man nu søke temmelig vidt 

 omkring for at finde gode lokaliteter for disse dyr. 



Endnu staar tilbake at omtale en lokalitet ved Bjerkeng, 

 som for lepidopterologen er den aller interessanteste, nemlig 

 det lave fjeld »Kalvhauc (Kalvehode), som hæver sig paa den 

 anden side av Fjeldfrøskelven ret op for gaarden Maukstad. 

 Paa amtskartet er den vestlige del av dette fjeld benævnt 

 >Skarsmauken (Calkoaive)*, men om det av beboerne brugte 

 navn er en forvanskning av det muligens urigtig stavede hu- 

 ske, skal jeg la være usagt. Man sætter over elven likeover- 

 for Maalselvens ældste gaard Skjellet og følger fotstien paa 

 høire haand opover lien, til man har naaet den første høide 

 og kan saa sætte kursen like paa maalet, men jeg vil raade 

 samleren til at gi sig god tid underveis, om man skal faa med 

 alle de sjeldne saker, som denne utflugt kan bringe paa 

 ens vei. 



I skoglysningerne med rik undervegetation av bregner og 

 Geranium er en sikker flyveplads for den kræsne Arg. thore y 

 og lier har jeg ogsaa tat det eneste eksplr. av Lycæna astrar- 

 che. Høiere op, hvor skogen blir lav og grissen, fandt jeg i 

 første uke av juli 84 en hel del friske eksplr. av Arg. polaris 

 paa tørre lyngrabber og var ogsaa heldig nok til at fange et 

 vakkert eksplr. av den prægtige men desværre saa saare sjeldne 

 Arctica festiva, likeledes fløi her i 95 en mængde Larcniia 

 polata, men slike desiderata finder man nok ikke i alle aar. 

 Paa myrerne holder Arg. arsilache til, mens pales utelukkende 

 flyver paa tørt ternen^ Lycæna v. cyparissns find es derimot 

 overalt, Saasnart man har naaet de sidste smaabjerker i skog* 



