4 Karl Pettersen 



a. De egentlige kyststrøg. 



Disse dannes af en række større og mindre øer, der 

 fra Lofoten skjær sig frem i nordostlig retning- op mod Nord- 

 kap. Under denne ørække ligger Lofotens og Vesterålens 

 oer, endvidere Hind-ø, Senjen-ø, Kvalø og Bingvats-ø med 

 tilliggende øer i Karlsø præstegjeld, — fremdeles Arn-ømed 

 Løk-ø samt endelig kystøerne langs Vest-Einmarken, hvori- 

 mellem den anseelige Sor-ø. Hertil knytter sig endvidere 

 en ntalliglied af små-øer, holmer og skjær — navnlig efter 

 den yt erste skjærgårdsrække. 



Fjeldmassen inden liver af disse større øer er i regelen 

 igjen yderligere ndstykket gjennem fjordindskj æringer og la- 

 ve ejder i mindre, indbyrdes Tidskilte og således orografisk 

 mere selvstændigt optrædende fjeldpartier. If aid havstanden 

 havde lagt (30 a 70 m. hojere end nu, vilde de nuværende 

 kyststrøg derved være bl even opløst i et sammenlignelsesvis 

 ganske anseeligt ant al af småoer. 



Kyststrøgets øer er i regelen bøje og bjergfulde. Alpe- 

 formiffe tinder stiger lier oftere frem snart i kortere eller 

 længere sammenliæn.o;ende rækker snart mere enkeltvis. La- 

 vere monotont byggede ås- eller fjelddrag er dog ved siden 

 heraf også ret hyppigt at påvise efter disse kyststrøg. 



Fjelddragene ber nå ofte en midlere bøjde, der kan væ- 

 re at sætte mellem 2 à 3000 ((327—941 m.). De bøjeste 

 toppe nå adskilligt over 3000' (941 m.), — enkeltvis også op 

 imod 4000' (1255 m.). Mellem de bøjeste toppe kan særlig 

 mærkes: Stjernebo vedet på Flakstad-ø i Lofoten, Himmel- 

 tinderne på Yest-Yågø i Lofoten, Møsadlen på den sydvestre 

 del af Hind-ø, Xånden på Gryt-ø, Bredtind og Kjeipen på 

 Senjen-ø, Blåmanden på Kvalø, Skulgamstinderne, Bingvats- 

 tind og Soltind på Bingvats-ø samt Yantinden og Vanki- 

 sten på Yan-ø i Karlsø præstegjeld. 



Hind-ø og Senjen-ø indeslutter forø\~rigt langs sin østli- 

 ge side forholdsvis anseelig lavlandspartier. 



