16 Karl Pettersen 



ved Bardo-elv i strøget fra Kobryggen nordover indtil dens 

 sammenstød med Maalselven, — ved Maalselven herfra øst- 

 over indtil henimod Nedre-Rosta-vand, — ved det bækken- 

 formige lavlandsparti omkring Balsfjordbunden, — vedBals- 



f jordejdet, der fører over fra Balsfjordens nordre bund, Nord- 

 fjord, til Storfjord-botten i Lyngen — samt endelig ved 

 Storfjord med dens forlængelse Lyngenfjord. 



Den lier omhandlede afdeling (d.) star forøvrigt så- 

 vel i geologisk som i enkelte retninger også, i orografisk 

 henseende i så nær tilknytning til fjeldpartierne efter afde- 

 lingen c, at en skarpere marker et grændse ikke altid vil 

 træde således frem, at der her ikke skulde være rum for det 

 individuelle skjønne. Navnlig vil dette kunne gjelde de oven- 

 nævnte grændselinjer fra Ofoten nord over til Salangsdalen. 

 Ejdet mellem Harjangen og Gratangen stiger således op til 

 en hojde af omkring 1500 (470 m.) og det samme gjelder 

 ejdet mellem Gratangen og Lund i Salangsdal. Skulde disse 

 fjeldpasser tindes at stige for hojt til at kunne egne sig som 

 rimelige grændselinjer mellem afdelingerne c og d, så måtte 

 Kjøldraget efter Ofot-1 andet blive at trække længere mod 

 vest nemlig til det lavere Bogen-ejde, der fra Bogen i 

 Ofoten fører over til Gravfjord. Halvøerne mellem Gravfjord 

 og Gratangen samt Gratangen og Lavangen måtte i så til- 

 fælde blive at henlægge under det egentlige Kjøldrag. 



Man har dog af flere hensyn her troet at burde hol- 

 de fast ved de ovenfor opstillede grændselinjer. 



Også Kjoldraget er i stort mål indskåret ved trans- 

 versale dalfører, der dels som bot n-d ale indad lukkes 

 ved selve fjeldmassen, dels som åbne dalfører heltgjen- 

 nemskjær samme og indefter gjennem dybere fjeldskar mun- 

 de ud i de østenfor Kjøl draget liggende fjeldmarker (afde- 

 lingen d.). Kortere højfjeldsdale og en uendelighed af hoj- 

 ijeldsskar, der skjær sig frem i alle retninger, vil yderligere 



