lg KarJ rettet sen 



under af delingen e liggende fjeldmarker. Rostaelven har 

 sit udspring fra Øvre-Rostavand, hvis vestlige hjørne 

 skyder sig frem til rigsgrændsen. 



7. Storfjorddalen (Lyngsdalen) skjær sig fra bunden af 

 Storfjord i Lyngen frem i sydostlig retning og af sluttes 

 efter et løb af omkring 30 kilom. i højfjeldsstrøgene 

 om rigsgrændsen. 



8. Skibotndal skjær sig fra Skibotn i Lyngen frem i syd- 

 ostlig retning gjennem det her omkring 20 kilom. bre- 

 de kjøldrag, og går som et åbent dalføre over i de af- 

 delingen e tilhørende højfjeldsmarker. 



9. Kåfjorddal skjær sig fra bunden af Kåfjord — en side- 

 fjord til Lyngen, — i sydostlig retning, gjennembryder 

 Kjøldraget og går efter et løb af 10 å 12 kilom. som 

 et åbent dalføre over i køjfjeldsmarkerne. 



10. Reisen-elv skjær sig fra Nord-Reisen i sydostlig retning 

 gjennem Kjøldraget, skjær sig frem gjennem de bagen- 

 for liggende fjeldmarker og går som et åbent dalføre 

 etterhånden over i disse. Reisenelv har sit udløb fra 

 Reis-vandet, der ligger på de vide fjeldmarker, der fø- 

 rer over til Kautokeino og til finlandsk Lapmark. El- 

 ven har en længde af omkring 90 kilom. 



De her omhandlede elvefar løber samtlige — Divielven 

 og Rosta-elven fraregnede — i retning fra omkring so. mod 

 no. og således indbyrdes ligeløbende. De skjær sig endvide- 

 re frem i en indbyrdes nogenlunie jevn afstand af omkring 

 25 kilom. — et i sig selv ganske mærkeligt forhold. Det er 

 alene Divielven og Rosta-elven, som her på en vis made gjør 

 brud på denne forøvrigt så stærkt fremtrædende regelmæs- 

 sighed. 



Gjennem disse dalindskj æringer kan Kjøldraget ud- 

 skilles i følgende hovedled: 

 1. Fjeldpartiet mellem Salangsdal og Ofoten. Det begrænd- 

 ses mod øst af det nysnævnte Stordalsskar og den øv- 



