30 Karl Pett er sea 



markerne foreligger der kims enkelte spredte notitser ved 

 Hummel*) og Fr. Svenonius.**) 



I henhold til Hummel skal graniten inden den østre 

 del af Norrbottens danne store sammenhængende felt, efter 

 den vestre del træder den derimodfrem mere i enkelte kup- 

 per. Af farve er den oftest rødlig. Hummel fremhæver at 

 graniten er yngre end gneisen og hälleflinterne, som den skal 

 gjennembryde men derimod ældre end de ovenpå gneisen lej- 

 ede skif er af delinger, der hygge højfjeldspartierne langs efter 

 grændsestrøgene mellem Sverige og Norge i strøget om Tor- 

 ne-træsk og herfra videre sydover. 



Inden granitaf delingen fra Mauno opimod Kilpis-jaur 

 ere de petrografiske forholde i henhold til Svenonius*) stærkt 

 vekslende. Her optræder ved siden af hinanden gneis og 

 granit med en hel del artsforandringer og overgangsformer. 

 Bergarten betegnes her som en granit-gneis. Denne er af 

 en forherskende grålig farve, af struktur er den finkornig og 

 rig på glimmer. Den danner i så henseende en bestemt mod- 

 sætning til den efter disse strøg forøvrigt forherskende rød- 

 lige glimmerfattige granit. Der bemærkes imidlertid at der 

 også her inden granit-gneisens område kan stikke frem mere 

 selvstændige gr anitp artier. At den her frembrydende granit 

 må være at sammenstille med indlandsgraniten om Torne- 

 træsk og Altvandet kan der på forhånd vistnok være al 

 grund til at forudsætte. 



Det skal forøvrigt bemærkes at Svenonius fremhæver 

 at graniten langs efter Lapmarkernes vestlige partier optræ- 

 der langt stærkere udbredt end af Hummel forudsat. 



På norsk side er indlandsgraniten nærmere fulgt efter 

 strøgene om Lein-vandet og Alt-vandet, langs efter Diviel- 



*) P>enittelse om malmfyndigheter inom Gellivare ock Juckas-jarfoi 



Norrbottens län. Stockholm 1877, 

 **) Bidrag til Norrbottens Geologi. Stockholm 1880, 

 *) 1. c. pag. 64» 



