34 Karl Pettersen 



hørende lerskifere. Da graniten på den ene side ikke af- 

 sender ramificationer ind eft er skiferdannelserne og efter kon- 

 taktpartnerne heller ikke på samme har indvirket metamor- 

 foser ende, må graniten utvivlsomt være af ældre oprindelse 

 end lerskiferen. Indover efter de af lave åsdrag gjennem- 

 satte fjeldmarker breder graniten sig frem som et større sam- 

 menhængende felt og her fri for bedækninger af yngre ski- 

 fere. Granitfeitet er her fulgt indtil 5 a 6 kilom. indenfor 

 fos. Efter al sandsynlighed strækker det sig herfra endnu 

 langt ind over fjeldmarkerne. 



Reisen-graniten er en i regelen grovkornig bergart snart 

 af en frisk rødlig grmidfarve, snart mere hvidlig oftest dog 

 med et i det rødlige stikkende skjær. I sidste tilfælde op- 

 træder plagioklas tildels med ndpræget tvillingstribning som 

 en mere forherskende bestanddel. Paa sine steder kan berg- 

 arten optage hornblende, medens kvartsen træder mere tu- 

 bage og stenen kan således her gå over til syenitarte de af- 

 ændringer. Hvor graniten optræder mere småkornig, kan 

 den tildels findes rigt indblandet med små brunligsorte glim- 

 merskjæl. Ellers træder glimmeren kuns sparsomt frem og 

 synes ofte ganske at mangle. 



Reisen-graniten optræder som en heltigjennem ensartet 

 massiv bergart. Foliation eller lagdeling er ikke bemærket. 

 Alene på et enkelt sted såes en række af gråsorte bånd, der 

 forøvrigt lidt efter lidt gik over i den typiske granit, at 

 gjennemsætte denne under en omkring øst-vestlig strøgretning 

 i stejl til vertikal lagstilling. 



Af Reisen-graniten er en prøvestuffe mikroskopisk ble- 

 ven undersøgt af A. von Lasaulx*). Petrografisk sammen- 

 stilles den med den ovenfor omhandlede granit fra Røgskar 

 og betegnes ligesom denne som en glimmerfattig mikroklin- 



*) 1. c. 



