44 K ai *l Pettersen 



len en mere udpræget gneis-granitisk struktur og til- 

 lige en mere rødlig grundfarve, idet den røde Ortho- 

 klas her træder rigeligere frem. 



c. op mod top antager bergarten tildels et renere grani- 

 tisk præg. 



d. Fra top nedover mod Sundstrømmen råder tilsva- 

 rende vekslinger. Nede ved Strømsnes optræder berg- 

 arten atter som en gneis-granit dog med ret stærkt 

 fremtrædende gneisartet struktur. 



Forøvrigt skal bemærkes at såvel op efter Sundmanden 

 som også efter profilet fra Skilfjord over til Sundstrømmen 

 veksler graniten hyppig med mer eller mindre udprægede 

 syenitarte de afændringer, der petrografisk nærmest kunne væ 

 re at betegne som en syenit-granit. Efter hvad der kunde 

 iagttages optræder gneis-granit en og syeniten eller syenit- 

 graniten her ikke i udskilte partier, men synes gjensidig at 

 veksle med hinanden og gå over ihinanden. En prøvestuffe 

 fra Sundstrømmen er mikroskopisk undersøgt af A. v. Lasaulx 

 (1. c.) og betegnes af ham ligesom syeniten fra Bunesfjorden 

 som en Diallag-glimmer-syenit. 



Under selve befaringerne havde jeg beklageligvis min 

 opmærksomhed ikke tilbørligen rettet mod disse forholde og 

 senere har der ikke været anledning til pånyt at opgå disse 

 strøg. Det vikle imidlertid i flere retninger være af megen 

 interesse om disse forholde kunne blive nærmere undersøgte. 



Over Var-ejdet bygges fjeldgrunden af helleflintartede 

 halvt kvartsitiske lagrækker. Nede ved Napstrømmen aflø- 

 ses disse af stejlt stående gneis-granitiske lag under en nord- 

 sydlig strøgretning. Gneisen og gneis-graniten her gjennem- 

 sættes hyppig af eller veksler med partier af en syenitartet 

 sten, der træder frem dels storkorning, dels mere småkornig. 

 Den grovkorninge afændring dannes i henhold til A. v. Lasaulx 

 at feldpath, diallag, glimmer med meget lidet kvarts og be- 

 tegnes af Lasaulx som en Diallag-glimmer-syenit. Den fin- 



