48 Karl Tcttersen 



Efter den midtre del indslutter øen forholdsvis ret an- 

 seelige lavlandspartier. 



Fjeldgrunden bygges af renere gneislag i veksel med 

 gneisartet glimmerskifer — under en øst- vestlig strøgretning 

 med stejlt nordligt fald. Hertil kommer endvidere forskjel- 

 lige større og mindre partier af en mørk småkornig diorit, 

 gjennemsat af gange af en mere grovkornig afændring. Dio- 

 riten træ der navnlig frem over øens nordøstlige parti, hvor 

 således et dioritisk drag hygger et af de mod nord længst 

 fremspringende lave nes, der skyder sig frem i nærheden af 

 gården Hov. 



I nærheden af Barstrand, den sydligste gård på Grimsø, 

 ligger en nu forladt kobbergrube. Antagelig er kisforekomsten 

 her knyttet til dioritiske gjennembrud. 



Øst-Våg-ø. 



Ved den lange Øksnesfjord, der skjær sig ind fra syd, 

 og Hegrafsfjord, der skjær sig ind fra nord samt ved det 

 korte og lave Hegrafsejde, der fører over fra den ene af dis- 

 se fjordbotner til den anden, er Øst-Vågø udskilt i tvende 

 større hovedpartier eller halvøer. Den østlige af disse, der 

 ved det smale Raft-sund adskilles fra Hind-ø, bygger et i høj 

 grad vildt og sønderrevet fjelddrag, — Raftsunddraget. Den 

 vestlige del er atter ved Vattenfjordejdet, der ved Øksnes- 

 fjord i øst-vestlig retning fører over til bunden af Vatten- 

 f jorden, delt i tvende uuderafdelinger, der begge ere høje og 

 bjergfulde. Efter den nordlige underaf deling stiger fjeld-m as- 

 sen op til sin største høj de langs efter Vattenfjordejdets 

 nordlige side, hvor det i Storlifjeldet antagelig når en højde 

 af opimod 3000' (940 m.) Vestenfor Storlifjeldet reiser Mad- 

 moderen sig ved Vattenfjordens nordlige side op til en lig- 

 nende højde. Efter den sydlige underaf deling af sluttes fjeld- 

 massen opad i forholdsvis ret anseelige højfjelds vidder, der 



