56 Karl Pettersen 



et profil i nord-sydlig retning op over til top af Bøheja, sa 

 vil man herunder overskride folgende led se. fig. 2. 



a. Gneis af delinger efter de lavere liggende niveaner. Strøg- 

 retning n. 50 u ø. fald stejlt s. til so. 



b. En amfibolitisk bergart indsprængt med grafit, der tildels 

 også kan samle sig i tykkere årer eller lag. Strøgret- 

 ning n. 50° o. 



c. hvidlig til smudsig-grå krystallinisk kalksten, strøgrei- 

 n. 50° ø, fald stejlt. 



d. Granit, der — at dømme fra forholdene efter dagfla- 

 derne — synes ni aget. 



Kalkstens afdelingen (c) tilkorer antagelig Balsfjordgrup- 

 pen eller den yngre Tromsø glimmerskifergruppe. 



e. Opover top af Bøheja optræder gneisartede lagrækker 

 (rødlig gneis, glimmer-gneis, hornblendegneis, kvartslag). 

 Disse gneisagtige lag findes i hyppig veksling med 

 tyndere og mægtigere lag af en i bra det ren granitisk 

 sten. Disse, der forøvrigt veksler med gneislagene langt 

 hyppigere end på profilet angivet, optræder således 

 som led i den her omhandlede lagrække, hvor strøg og 

 fal dforhol dene overalt ere konstante nemlig ø — v. med 

 temmelig stærkt sydligt fald. Lag af ren hvid kvarts 

 træder — som ovennævnt — her hyppig frem inden lag- 

 rækken og står i et ganske ejendommeligt overgangs- 

 forhold til den røde granit. Den rene kvartsmasse sees 

 nemlig på sine steder sparsomt spættet med pletter eller 

 korn af rødlig Orthoklas. Denne kan etterhånden træde 

 rigere og riger e frem, så den oprindelige kvartsmasse 

 derunder endeligen kan gå over i en ren granit. 



Gåsfjord og Lifjord ere to småfjorde, der nordenfor 

 Sortland skjær sig ind i Langøen. Holmeklnbben — et 

 forbjerg ved indbøjning til Lifjord — er bygget af en grani- 

 tisk sten, medens rent udpræget gneis under stejl sydostlig 

 indskyden overalt træder frem efter de lavere liggende 



