Den nord-norske fjeldbygning 57 



niveauer fra Holmeklubben sydover raod Lifjord. Indefter 

 Lifj orden optræder i de lavere niveauer ren slaktet gneis 

 overalt, — altid under en konstant strøgretning af n. 50° ø. 

 °o stejlt sydostligt fald. Fra bunden af Lifjord forer et 

 fjeldskar med en kulmination af 170 m. sydover til bunden 

 af Gåsfjord. Efter dette vil bygningsforholdene flndes at 

 træde frem på følgende made: 



a. Efter de lavest liggende niveauer om Lifjordbotn optræ- 

 der den nys nævnte typisk prægede gneis. Noget 

 højere opeffcer begynder denne at veksle med laget 

 gneis-granit. Det gneisarteds præg taljer sig efterhaan- 

 den mer og mer, eftersom man når hojere og hojere op 

 og under jevne overgange går bergarten over til en 

 renere gneis-granit. 



b. Ved skarets kulminationspunkt optræder bergarten som 

 en ulaget rødlig granit. Denne er forøvrigt rigt ind- 

 blandet med kvarts, der hyppig kan træde frem i større 

 samlede masser snart som en ren kvarts, snart — i 

 liglied med det ovenfor omhandlede forhold effcer Bøheja 

 — spættet med korn af rødlig feltspath. Også. her 

 ligger overgangsforholdene fra ul »landet kvarts til ren 

 typisk granit ret klart tilskue. 



Over skaret træder bergarten forøvrigt frem under så 

 stadigt skiftende strakturforholde at man jevnlig vil 

 finde sig stedt i tvivl om. hvorledes bergarten på 

 ethvert sted petrografisk bør være at betegne — enten 

 som granit eller som gneis. Når man i et øjeblik i så 

 henseende tror at have vundet et fast holdepunkt, vil 

 man i det næste atter finde sig nødt til at opgive dette. 



c. Efter de lavere liggende niveauer nede ved Gåsfjord 

 træffes igjen lagrækker af karakteristisk præget gneis. 



Det ovennævnl ' Alfsvågejde munder mod ost ud i mod 

 Alfsvågen. Efter de lavere niveauer langs Vågen optræder 

 lagrækker af rene skiferdannelser. Era stranden opefter de 



