58 Karl Pettersen 



lave af satser til husebygningerne på handelsstedet Alfsvåg 

 optræder nederst 



a. rustbrune skiferlag indsprængte med grafit, der synes at 

 have indtaget glimmerens plads. Strøgretning o. 20° s. 

 fald stejlt sydlig, — derover i conform lagstilling, 



b. glimmersldfer. 



Ved Sørvågvandet ind på ejdet stikker der ligeledes 

 frem lag af ren glimmersldfer. 



Efter den sydlige side af ejdet sky der sig frem et par 

 ejendommelig formede toppe nemlig den isolerede kegle 

 Mælen og straks vestenfor Itødhammeren. Den sidste går 

 mod vest over i et højfjeldsparti Stavefj eldet, der når en 

 højde af antagelig omkring 6 a 700' m. og breder sig frem 

 vestover ligetil Stenslandsfjord. Mælen og Rodhammeren 

 nå neppe hojere end opimod 3 a 400 m. Mælen er fra fod 

 til top bygget af en i dagen stærkt rnstfarvet mørk gneis- 

 artet bergart. Denne er temmelig småkornet, sammensat af 

 grålig feltspath, mørk glimmer med kvarts og tildels ind- 

 sprængt med små røde granater. Denne bergart, der ofte 

 træder frem med et dioritartet præg eller som en glimmer- 

 diorit, bygger ligeledes Rødhammeren, medens det vestenfor 

 opstigende Stavefj eld er bygget af gneis-granit. Allerede 

 nede fra ejdet stikker grændselinjen mellem den rnstbrune 

 bergart og den grå gneis-granit ret skarpt frem. Efter dette 

 synes Rødhammerens bergart nærmest at sknlle stå i et 

 overlejningsforhold til gneis-graniten. Forholdet vil findes 

 nærmere fremstillet i profilrits fig. 3. 



Mælens og Rødhammerens bergart er antagelig at 

 sammenstille med de amfibolitiske skiferlag efter Hanøerne 

 ved Øst-Vågøens nordvestlige hjørne, som der fandtes i 

 veksellejning med gneis-granitiske lag, og som i henhold her- 

 til måtte være at indordne som led under gneis-graniten. 

 I så tilfælde må altså Mælens og Rødhammerens bergart 

 ligeledes tilhøre dette felt. Forholdet er imidlertid ikke 



