60 Karl Pettersen 



og med en for øjet næsten umærkelig heldning br eder sig 

 frem fra foden af disse ned til sjøen. 



Skjoldehavnsdraget er et i orografisk henseende temme- 

 lig ensartet bygget højdedrag, der mangler stærkere frem- 

 springende toppe. Dragets høj este toppe når neppe op over 

 600 m. o. h. 



Bjørnskindsdraget er noget mere gjennemskåret, men 

 navnlig danner Enleten- og Røikendraget et tildels ret 

 stærkt gjennemskåret og sønderrevet fjeldparti. Mod nord 

 afsluttes dette med Nærin gerne, en række af lave 

 sagdannede tinder, der her skyder sig langt frem i et smalt 

 drag, der danner øens nordvestlige fremspring. Draget når 

 sin største højde i Enleten, der dog neppe når højere end 

 opmod 500 a 530 m. o. h. Den nordenfor liggende fjeld- 

 højde Røiken, der mod vest falder ned i stejle til vertikale 

 styrtninger, har en højde af 464 m. Era gården Blek på 

 øens nordvestlige side — lige under Bøikens styrtninger — 

 skjær Storvandsdalen sig ind i nord-sydlig retning. Denne 

 dal er sågodtsom ganske udfyldt ved det anseelige Storvand, 

 der ligger i en højde over havfladen af omkring 40 m. Era 

 dettes sydlige afslutning fører et ejde over til gården Stave 

 ved øens vestlige side. Ved Storvandsdal og Stave-ejdet er 

 Mårtindens stejlt mod ha\^et faldende fjeldparti helt udskilt 

 fra Enleten- og Bøiken- draget. 



Skjoldehavnsdraget er antagelig i det hele bygget af 

 laget gneis-granis. Af fjeldpartiets ensartede ydre formfor- 

 holde synes det at fremgå at bergarten her i det hele må 

 træde frem under temmelig ensartede strukturforholde. 

 Ved Bisesundet dannes bergarten delvis af en syenitartet 

 sten.*) Fjeldpartierne langs begge sider af Bjørnskarsmyren 

 ere hyggede af gneis-granit. På en mod det åbne hav mod 

 vest fra myren fremspringende knaus fandtes den her optræ- 



*] Gæa IT pag. 306. 



