Dei] nord-norske fjeldbygning Q5 



det rejser sig endvidere et liojere fjelddrag, der ved det dybt 

 indskårne Kvanto-skar er udskilt i t vende underaf delinger, 

 nemlig Sovik-draget sydligst og Slettetindens drag nordligst. 

 Søvik-draget når sin største højde med omkring 1900' (596 

 m.) Efter Slettetindernes drag når Middagsfjeldet en hojde 

 af 2024' (635 m.) Mod nord går draget over i den lave 

 langt fremspringende Trondenes-halvo. 



Disse her omhandlede fjelddrag kredse sig om et for- 

 holdsvis vidt bækkenformigt lavland, der er gjennemsàt at' 

 lave åsdrag, og indeslutter forskjellige større og mindre fersk- 

 vande. Imellem disse skal særlig fremhæves Søndre-Stor- 

 vand, der ligger under foden af Storvandsdragets nordlige 

 afhæng, 



a. Kindraget. 



Ved Kin bygges fjeldgrunden efter de lavest liggende 

 niveauer mod Loviken ved fjeldets vestlige afhæng af tynd- 

 laget glimmer-gneis, der viser en nord-sydlig strøgretning.med 

 stejlt vestligt fald. Højere op og helt op til top ov -rålt en 

 laget bergart i konkordant lagstilling med glimmer-gneisen 

 nede ved Loviken. Bergarten optræder dog lier i regelen 

 mere tykhænket og hyppig tillig. i brudet med en m 

 granitisk stniktur og er her petrogransk nærmest at betegne 

 som en granitisk gneis eller gneisârtet granit. Stenen er 

 smudsig-grå, sammensat af feltspath, kvarts og glimmer. 

 Feltspathen er i regelen af snmdsig-hvid farve Og ni« Te 

 smakornig indl »landet med kvarts. Hvor strukturen er mere 

 grovkornig, stikker feltspathens farve mere i d< t rødlige. 

 Bergarten er rigt indflettet med mørk magnesia-glimmer, 

 fordelt om i gnindmassen dels i mindre klumpformige aggre- 

 gater men dels også i tommevis udstrakte Ilag, ! and 

 af sin store rigdom på glimmer og dennes pladeformige 

 fordeling optræder bergarten sjeldnere som nogen karakten- 



