80 Karl Peitersen 



langt ejde over til bunden af den fra den nordvestlige side 

 indskydende Mefjord. Ejdet stiger langsomt fra Stennesbotn 

 vestover og når lige ved Mefjordbotn sin kulmination med 

 omkring 400' (126 m.) Bygningsforholdene efter denne linje 

 vil findes fremstillet i profilrits fig. 8. 



a. hård grå gneis. Strøgretning n. 30° v. i vertikal lag- 

 stilling, 



b. grå glimmergneis i veksel med rødlige granitiske bånd- 

 lag. Strøgretning n — s., med stejlt østligt fald. 



c. grålig mørk glimmergneis, tildels gjennemsat af diori- 

 tisk sten. 



Den renere gneis-granitiske struktur taber sig her mer 

 og mer, jo længer man når frem fra øst mod vest. Fjeld- 

 partierne langs begge fjordsiderne efter Mefjorden er bygget 

 af vertikalt still ede lagrækker af skiktet gneis. Kjøl va 

 og Okshornene — de y ter ste fremspring ved Mefj ordens ud- 

 munding — er således bygget af vertikalt stillede gneis- 

 skikter, der stryger i sydostlig retning.*) Lagenes strøgret- 

 ning falder således her sammen med fjordens retningsløb. 



Lanffs Stønnesbotn uclefter mod handelsstedet Løkvik 

 bygges fjeldgrunden af vekslende mørkere- og lysere gneis- 

 artede båndlag i regelen med en omkring nord-sydlig strøg- 

 retning i stejl til vertikal lagstilling. Ved gården Hundelv 

 fandtes gneis i veksel med indtil 2 m. mægtige lag af en 

 lys granitartet sten med transversale gjennemsætninger. 

 Forholdet vil findes nærmere fremstillet ved hosføjede hori- 

 sontale rits fig 9. 



a. gneisskikter. 



b. granit. 



Langs efter begge fjordsiderne er forøvrigt på forskjel- 

 lige steder efter de lavest liggende niveauer at påvise smale 

 zoner eller strimler, bygget af lagrækker af tyndlaget 



*] Keilhau 1. c. 



