Den nord-oiorske fjeldbygning ^1 



gl immer skifer med indlejninger af kornig krystallinisk kalk- 

 sten. Også her er lagstillingen oftest stejl til vertikal, 

 medens strøgretningen på de forskjellige steder efter fjord- 

 siderne forøvrigt kan vise sig stærkt varierende. Efter de 

 indre partier af fjorden råder således inden disse skiferafde- 

 linger en østvestlig strøgretning med stejlt sy dl igt fald, og 

 falder denne således her sammen med den, der råder efter 

 de tilsvarende afdelinger ved det indre af Lysbotten. 

 Længere ud efter fjordens mere i syd-nordlig retning udspænd- 

 te langsider svinger også lagstillingen om til mere nord-s}~d- 

 lig og falder således igjen sammen med lagstillingen inden 

 den her fremstikkende gneis. At disse skiferafdelinger ere 

 yngre end gneisen er der vistnok al grand til at forudsætte. 

 Ved handelsstedet Løkvik bygges fjeldgranden af 

 mork temmelig tyndlaget glimmer-gneis i hyppig veksel 

 med tykbænkede lag af rødlig ulaget granit. Yedfujede hori- 

 sontale rits fig. 10 er hentet herfra. 



a. rødlig granitisk sten, 



b. mørk tyndlaget skiktet glimmergneis. tildels rigt horn- 

 blendeholdig. Strøg n. 10° v. fald 80° ø. 



Fra Løkvik stiger fjeldmassen vestover først gjennem 

 et par stejlere afsatser op til en hojflade. der skr.' ner lang- 

 somt op mod Astria, der herfra som en skarp ryg rejser sig 

 op til en højde over havfladen af 2400' {lb;) m). Mod vest 

 falder Astria i stejle styrtninger ne:l mod bunden af den 

 førnævnte Balsfjord. Til nærmere belysning af bygnings- 

 forholdene her hidsættes profil fig. 11. 



a. gneis, 



b. granit. 



c. mørk dioritisk sten. 



Lag af gneis i veksel med granitisk sten i stejl til 

 vertikal lagstilling — i regelen konform med lagstillingen 

 nede ved Løkvik. Op mod top bryder der frem en mørk 

 dioritisk sten. Denne optræder dels mellem lag af en horn- 



