t)en nord-norske fjcidbygniiig" y 3 



ring, men lier synes det dog som om turmaJinkrystallerne 

 viser en vis tendens til indbyrdes at gruppere sig i mere 

 parallellobende render. 



Gneislagenes strogretning på Hekkingen ligger omtrent 

 ligelobende med øens længdeakse. Faldet stejlt nordostligt 

 til henimod vertikalt. 



Længst mod nord i underlandet om fyret afløses gneis- 

 en af lagrækker af glimmerskifer med tildels mægtige ind- 

 lejninger af en temmelig ren storkornig kalksten af gra Hg 

 tildels også rosenrød farve. Grlimmerskiferafdel ingen viser en 

 konform lagstilling med gneisen og står således — da fald- 

 vinkelen er nordost! ig — i et overlejningsforhold til gnei- 

 sen. Antagelig må denne skiferafdeling være at indordne 

 under den yngre Tromsø glimmerskifergruppe. 



Halvøen mellem Balsfjord og Øjfjord er bygget i overensstem- 

 melse med Astria-halvøen. Det samme gjelder antagelig også 

 den lange halvo, der skyder frem mellem Øjfjord og Matjord og 

 som udåd mod nv. afsluttes ved det førnævnte forbjerg TCjol- 

 va. Medens selve Kjølva bygges af vertikalt stillede gneis- 

 skikter, synes lagstillingen indover langs Mefjord at være 

 mere variabel og ledsaget al foldninger. 



Fra den brede halvø mellem Mefjord og Bergsfjord — 

 der forøvrigt delvis er indskåret ved den lille Stensfjord — 

 foreligger der kuns ganske enkelte iagttagelser. Oksen og 

 Trælen — halvøens længst fremspringende forbjerge på hver 

 side af det brede fjordgab indover til Stensfjord — er i hen- 

 hold til Keilhau bygget af stejlt stillede forøvrigt stærkt 

 vredne lagrækker af grå gneis- og granatførende hornblende- 

 skifer eller hornblendegneis. Ved Trælen forekommer i gneis- 

 en en lejeformig masse af uren gratit samt også lejeformige 

 masser af feltspath og kvarts indsprængt med svovlkis og 

 titanit. 



Ved søndre side af Bergsfjord ud imod sammes ud- 

 munding stiger under foden af højt opstigende fjeld- 



