Den nord-norske fjeldbygning |)7 



artet .sten, indeslutter bergarter, der ellers er ganske frem- 

 mede for kystens gneis-granitiske afdeling. Kloritiske skifere, 

 med vegstensdannelser er ret betegnende for den yngre 

 Balsfjordgruppe. og et spørgsmål kunde det være om man 

 ikke her skulde have for sig partier af denne yngre gruppe, 

 der under bergdannelsen med de dertil knyttede foldninger 

 var bleven indeklemt mellem gneisens og gneis-granitens 

 lag. 



De nedenfor under pro Hlrits n. 16 omhandlede forholde 

 synes dog snarest at skulle pege hen på at man her i virke- 

 ligheden har for sig lagrækker, der tilhører den gneis-granitiske 

 afdeling. Det skal samtidig også bemærkes, at glimmeren 

 indeii Kvaløens gneisafdeling meget ofte antager et klorit- 

 artet præg. 



Til belysning af bergbygningsforholdene efter den del 

 af Finlandsdraget, der ligger nordenfor Finlandselven henvises 

 til vedføjede prolilrits n. 15. 



a. grå glimmergneis. Strøg n. 20° v. i vertikal lagstilling. 



b. En småkornig diorit, — der danner en grundmasse af 

 hornblende, rigt spættet med korn af hvidlig feltspath. 

 Bergarten er gjennemsat af afsondringsfiader, i regelen 

 overfcrukne med brune glimmerblade. 



c. På vestre side af Rakfjorddal træder den kjodrøde 

 Orthoklas i stadigt rigere mål frem som bestanddel i 

 gneisen. 



d. Afdelinger af renere oftere ulaget granit bryder her 

 hyppig frem som lag mellem glimmergneisens lodret- 

 stillede lagrækker. Disses udgående skikthoveder stikker 

 på disse afbrydelser nær uafbrudt frem efter de nøgne 

 højfjeldsfiader, indtil bergarten ned imod skråningen til 

 Lyfjord-vand går over til en renere granit, der altid dog 

 viser en mer eller mindre udpræget parallel struktur. 

 Strøgretning overalt n. 20° v. 



Det skal bemærkes at afdelingen (e) i petrografisk 



