iOO Karl Pettersen 



Ersfjorddraget. 



Efter de opimod3000' (941 m.) højt stigende fjeldpartier, der rej- 

 ser sig op ved Kalf jordens inderste bund mellem Katfjordejdet 

 og Ersfjord, er fjeldgrunden bygget af en granitartet sten 

 med fremtrædende bænkedeling. Bænkene viser en strøgret- 

 ning af n. 20° v. med stejlt nordostligt fald. Bænkenes 

 lagstilling falder således sammen med den, der råder efter 

 Mjelledraget og Einlandsdraget. 



Mærkeligt nok fandtes her rullestensblokke af en ser- 

 pentinartet sten ligesom også af granatførende glimmerskifer. 

 Med de kloritiske og vegstensartede lag for øje, der — som 

 førnævnt — på flere steder optræder midt inde i den gneis- 

 granitiske afdeling efter Finlandsdraget, synes der i og for 

 sig ikke at skulle være fuld grund til at afvise enforudsæt- 

 ning om, at disse serpentinagtige blokkes oprindelige hjem- 

 sted kunde være at søge mere i nærheden af det nuværende 

 findested og indenfor greis-granitens område. Denne forud- 

 sætning synes yderligere at kunne finde sin støtte deri, at 

 disse blokke her er at påvise op til en højde over havfladen 

 af 1500' (470 m.). En blokketransport fra øst mod vest har 

 vistnok her fundet sted gjennem tidligere afsnit af kvartær- 

 tiden fra Balsijorden ud imod kysten. Da serpentin bryder 

 frem i en knaus ved det indre af Balsfjorden og endvidere 

 på det førnævnte Strømsejde på Kvaløen, så vilde der for- 

 såvidt intet være til hinder for, at blokke af denne bergart 

 herfra kan være ført til strøgene om Kalfjordbunden. Da 

 den udgående flytteblokkestrøm eller drift — som på andre 

 steder nærmere påvist") — først har taget sin begyndelse i 

 et tidsrum da havstanden lå omkring 130' (41 m) højere 

 end nu og således ikke vil kunne have afsat fly tbl okke til 

 større højde end denne, vil de ovennævnte blokke, der ligge 



*] Det nordlige Norge uuder den glaciale og postglaciale tid« 

 Ti om sø Mus. Aar sli. V. Vil. 



