102 Karl Pettersen 



af Kvalø, optræder på forskjellige steder langs efter de 

 laveste niveauer en grå glimmergneis, ganske ensartet med 

 glimmergneisen langs efter den nordostlige del af Kvaløen. 

 Lagstillingen er også her n. 20° v. m. stejlt østligt fald. 

 Højere op bygges fjeldgrunden af en renere mer eller mindre 

 udpræget lagdelt gneis-granit — ret hyppig under en veksel 

 af røde og mørke båndlag. 



Den lille lave Ljøs-ø — ved et trangt sund udskilt fra 

 Vengsø — er bygget af gneis-granit, i vekslende røde og grå 

 båndlag. Strøgretning n — s., fald 70° øst. 



Sammenstilles de her fremlagte bygningsforholde efter 

 Kvaløen, så vil deraf fremgå at en laget men i det hele 

 mere karakteristisk præget gneis-granit tildels i veksel med 

 renere granit optræder langs etter øens vestlige side — ef- 

 ter den sydvestlige del dog i hyppig veksellejning med en 

 snart stribet snart clioritisk præget amfibolit. Langs øens 

 østlige side efter afhænget mod Strømsejde og videre nord- 

 over langs Vestersundet, der skiller Kvalø fra Tromsøen, 

 optræder ligeledes en granitisk mer eller mindre bestemt la- 

 get bergart, der efter de lavere niveauer delvis kan gå over 

 til en småkornig til tæt helleflintartet bergart. Opefterhøj- 

 f jeldspartierne såvel af Mjelle- som Finlandsdraget træder der- 

 imod bergarten frem som en udpræget skiktet gneis. Efter 

 Finlands dragets højfjeldsryg indeslutter gneisen endvidere 

 lagrækker af kloritisk skifer med dertil knyttede indlejnin- 

 ger af vegstensartet sten. Disse lagrækker af gneis med der- 

 til knyttede skifere ligger således som tildels brede zoner 

 indpressede mellem den renere gneis-granit. Lagstillingen er 

 her temmelig regelmæssig n. 20° v. med stejlt østligt fald. 



Efter den nordostlige del af øen bygges fjeldgrunden 

 af en grå glimmergneis, — altid under en lagstilling som 

 nysnævnt. Længere vestover, i forlængelse efter et på la- 

 genes strøgretning retvinklet afsat profil, vil glimmergneisen 



