Den uord-norske fjeldbygning 107 



c. Ted Sandsletten optræder bergarten igjen i mørke og 

 lyse vekslende båndlag af gneis. 



Lagstillingen er overalt eft er profilet konform. Gneis- 

 afdelingen langs Kvalsundet optræder hyppig i veksel med 

 hornblendeskifer eller hornblende-gneis, ligesom der også på 

 forskjellige andre steder er at påvise inden gneisen — i lighed 

 med tilfældet op over Gråfjeld — lejeformige lag af ren 

 kvarts. 



Henimod Ringvatsøens sydostlige hjørne, hvor Kval- 

 sundsdraget går over i Skulgamstindernes mægtige fjeldparti, 

 afløses Kvalsundets grå glimmergneis af en hvid afændring, 

 i hvilken Orthoklasen tildels viger pladsen for en h vidi ig 

 oligoklas. Denne hvide afændring optræder ofte ndpræget 

 laget og lagstillingen falder da i grændsestrøgene mod den 

 mørke glimmergneis sammen med den, der råder inden den 

 sidstnævnte afdeling. Højere op antager oligoklas- gneisen 

 ofte en mere massiv struktur. Bænke af denne massive af- 

 ændring kan dog her ofte findes i veksling med laget sten. 

 Da den grå glimmergneis igjen træder frem eft er de lavere 

 niveauer langs den sydoslige side af liingvatsøen udenom 

 Kvalsund, er oligoklas-gneisen antagelig nærmest at opfatte 

 som en mægtig indlejningsdannelse inden den grå glimmer- 

 greis. Det skal dog bemærkes at grænseforholdene mellem 

 glimmer-gneisen og oligoklasgneisen ikke træder således frem 

 at man herom for tiden vil kunne drage mere bestemte slut- 

 ninger. 



Denne hvide oligoklas-gneis, der optræder som forher- 

 skende bygningsled efter Skulgamstindernes højfjeldpartier fra 

 en højde af 250 m. over havfladen indtil top, er i overord- 

 entlig rigt mål gjennemsat af partier af en mørk dioritisk sten, 

 der snart kan optræde som mere regelmæssige lag lejeformig 

 mellem gneislagene, snart kan overskjære gneislagene under 

 en med disses lagstilling afvigende vinkel. Ofte stikker den 

 dog også i mere uregelmæssige partier frem fra gneisen. Det 



