HO Karl Pettersen 



nation af omkring 100' (31 m.) fra Skagesund over til An- 

 damfjord. Øens fjordmasse er herigjennem udsondret i tren- 

 de store mere selvstændige fjeldpartier nemlig Skogsfjorddra- 

 get sydligst, Bredviksdraget mellem Løgsfjordejdet og Andam_ 

 ejdet og Storfjeldsdraget, der skyder sig frem fra Andamejd- 

 ets nordlige eller nordostlige side. 



Skogsfjorddraget bygges af tildels stærkt gjennemskår- 

 ne åsdrag. Bredvikdraget, der danner øens egentlige cen- 

 tralparti, stiger sågodtsom overalt stejlt op fra strandbred- 

 den og afsluttes opad i forskjellige tinder, hvoraf flere nå 

 op til omkring 2000' (631 m.) Storfj eldets drag er mere ens- 

 formig bygget. Det når i Storfj eidet sit højeste punkt, der 

 neppe overstiger 1500' (470 m.) 



Yed Finkirken bygges fjeldgrunden af grå gneisartede 

 lag i veksling med rødlig mere granitartet sten. I denne 

 sidstnævnte optræder Hyppig i udsondringer af indtil 0,3 m. 

 gjennemsnit ren kvarts, — tildels sparsomt indflettet med 

 rødlig orthoklas. I den mere granitisk udprægede afænd- 

 ring optræder kvartsen og Orthoklasen indbyrdes udskilt i 

 forholdsvis store partier. I nærheden af Finkirken rejsersig 

 et par isolerede houger, bygget af en overordentlig stor- 

 kornet kvartsrig granitartet sten. Stenen viser sig tildels ind- 

 fældet med røde granater. 



Langs den søndre side af Løgsfjordejdet bygges fjeld- 

 grunden af hårde kvartsrige gneisartede dannelser, dervisei 

 en strøgretning af n. 20° v. med stejlt østligt fald. 



Langs efter Løgsfjorden træder frem lagrækkcr af gneis- 

 artet sten under en smuk regelmæssig veksling af mørke og 

 lyse lag. Strøgretning n. 20° v. fald 60°ø. 



Også ved gården Engvik på den nordre side af Løgs- 

 fjord ved dens udmunding under foden af Bredvikdraget byg- 

 ges fjeldgrunden af lagrækker af gneisartet skiktet sten i 

 vekslende båndfarver. Gneisen Andes efter et profil, der 

 trækkes over den straks udenfor Engvik liggende Styrsholme 



