Den nord-üorske fjeldbygning Hi 



østover effcer underlandet om Engvik og videre op efter 

 Bredvikdragets vestlige afhæng, i hyppig veksel med lag af 

 gneis-granit og med bånd tildels af renere granit. Disse lig- 

 ger som lag i gneisen og taber sig i denne tildels gjennem 

 successive overgange. 



På Andamsejdet stikker frem tyndlaget grå- gneis — 

 fremdeles under en strøgretning af n. 20° v. med stejlt øst- 

 ligt fald. 



Andammen er en liden men højt bygget 0, der som en 

 kile skyder sig ind efter Andamsf jorden på den vestre side 

 af Andamejdet. Langs efter øens østre side bygges fjeld- 

 grunden af lagrækker af grå og mørk gneis i regelmæssig 

 veksling. Derover hornblendegneis ligeledes i smuk regel- 

 mæssig lagdeling og i konform lagstilling med den under- 

 liggende glimmergneis. Strøgretning fremdeles n. 20° v. men 

 faldet har her svunget om til vestligt eller sydvestligt, I 

 hornblendegneisen optræder hyppige udsondringer af ren 

 kvarts, ligesom også af granitisk sten. 



Også Storfjeldsdraget er bygget af grå glimmergneis i 

 veksel med gneis-granit. Lagstillingen er dog her temmelig 

 variabel. 



Ribbesnes-ø er således helt bygget af Kvalsundets glim- 

 mergneis. Når Storfjelddraget undtages — hvor lagstillingen 

 er temmelig variabel — råder ellers en temmelig konstant 

 strøgretning af n. 20 a 30° v. med stejlt nordostligt fald ef- 

 ter øens sydlige halvdel, derimod sydvestligt efter den nordlige. 



Af ejderne er Andamsejdet indskåret efter gneislagenes 

 strøgretning. 



Straks vestenfor Ribbenes-ø rejser sig den omkring 

 740' (232 m.) høje Sandsø med sin brede jevne topflade. 

 Øen er bygget af mørkere og lysere gneisstrata stadig vek- 

 sel. Strøgretning regelmæssig omkring n. — s. med stejlt 

 østligl fald. Gneisstraterne fandtes her etsteds diagonalt 



