Ü4 Karl Pettersen 



tier af en mørk antagelig dioritisk sten — i lighed med de 

 føromhandlede forholde efter Skulgamtindernes fjelddrag på 

 Kingvats-ø. 



Van-ø 



med i det hele temmelig jevne og lidet indskårne kystlinjer. 

 Den eneste mere fjordlignende dannelse her er Skibsfjorden, 

 der fra den østlige side skjær sig ind i sydlig retning. 

 Denne går ved sin indre afslutning over i Skibsfjorddalen, 

 der skjær sig ind i sydlig retning og her som et åbent 

 dalføre går over i et 6 a 700' (188 a 220 m.) højtstigende 

 fjeldskar, der mellem Yantindens og Vankistens høje fjeld- 

 partier fører over til øens sydlige side. 



Fra bunden af Skibsfjorden fører Skibsfjordejdet over 

 til Hamrene ved øens sydvestlige side, og længere nord det 

 lave Vannerejde i østvestlig retning tvertover øen. 



Ved disse to ejder er øens fjeldmasse udskilt i trende 

 helt fra hinanden udsondrede fjeldp artier nemlig: 



a. Vantindens og Vankistens tvillingdrag, — på begge 



sider af Skibsfjorddalen. Vantinden har en højde af 

 3307' (1037 m.), Vankisten er noget lavere. 



b. Kvalkjæftens fjeldparti mellem begge ejderne, danner 

 et lavere mildt formet drag, der med sin bølgeformede 

 højryg når en højde af omkring 1500' (475 m.) 



c. Thorvågsdraget nordenfor Vannerejdet. De højeste 

 toppe her nå antagelig omkring 1500' (475 m.) 



Vantindens og Vankistens fjeldparti er bygget af 

 den efter disse strøg almindelig optrædende grå gneis i 

 veksel med laget gneis-granit. Bergarten her ligner den, 

 der bygger Nord-Kvalø med tilliggende øer, og er således 

 i det hele mere gneis-granitisk præget end glimmer-gneisen 

 langs efter Kvalsund. Også op efter Vantindens nøgne 

 bergvægge sees uregelmæssigt formede partier af en mørk 

 dioritisk sten at bryde frem. Ved sin mørke farvetone 



