1 16 Karl Pettersen 



kyststrøgenes gneis-granitiske felt. Mod øst afløses den af 

 skiktet glimmergneis, der petrogransk stærkt minder om 

 Kvalsundets glimmergneis. Glimmergneisen, der ligeledes 

 er rigt indfældt med røde granater, viser en strøgretning af 

 n. 20° v. med 30° vestligt eller sydvestligt fald. 



Efter den store vildt hyggede Bergshalvø, der stiger 

 frem fra den nordlige side af Lille- Alten, Altejdct og Lang- 

 fjord og som for største delen er bygget af et større sam- 

 menhængende gabbrofelt, optræder efter halvøens randkan- 

 ter mod syd vest og nord smalere og bredere zoner af 

 hårde gneisartede lagrækker i veksel med eller med over- 

 gang til laget gneis-granit. Denne sidstnævnte bergart 

 træder dog her i det hele sparsommere frem end tilfældet 

 er efter de søndenfor Fuglesund liggende strøg. Lagstil- 

 lingen inden gneis-af delingen bøjer sig i regelen efter kyst- 

 linjerne og efter de i orografisk henseende mere bestemmende 

 fjordindskj æringer. Faldvinkelen er i regelen stejl fra 60 

 til 70°. 



Gneisafdelingen optræder her på mangfoldige steder i 

 umiddelbar kontakt med gabbroen. Ved handelsstedet 

 Bergsfjord optræder langs efter de lavest liggende niveauer 

 smale båndstriber eller zoner af gneisstrata, der med stejlt 

 fald falder fra gabbroen. På den i nærheden liggende 

 holme Mar-ø skyder derimod gneisen sig med stejlt vestligt 

 fald ind under den gabbroartede afændring, som forøvrigt 

 bygger øen. 



Ved det sydostlige hjørne af den store ø Silden, der 

 stiger op straks vestenfor Bergs-halvø, optræder gneisen på 

 sine steder i hyppig veksellejning med båndlag af en diori- 

 tisk sten, udsondret i pladef ormige masser fra 1 6 til 60 etm. 

 mægtighed. Disse ligger således som regelmæssige lejer 

 mellem båndlag af skiktet gnes. På et sted såes dog et 

 af disse lejeformige dioritiskn lag at udsende en gangartet 

 forgrening, der gjennemskjær gneislagene transversalt. 



