126 Karl Petterseri 



at søge disse nærmere bestemte er der oversendt Herr A. E. 

 Tørnebohm i Stockholm prøver af sådan tilsyneladende mere 

 udpræget granit fra forskjellige lokaliteter efter de her om- 

 handlede strøg til mikroskopisk analyse. Af de prøvestykker, 

 som Hr. Tørnebohm vel villigen har nndersøgt, er det ene 

 hentet fra Burø pr. Gry tø, — nordenfor Hindø. Stenen er 

 i henhold til hans meddelelse dannet af kvarts, mikroklin, 

 lidt plagioklas, grønbnm biotit, muskovit. Som aecessoriske 

 bestanddele optræder primær epidot med ortitkjerner, 

 granat, magnetit, lidt apatit og zirkon. Bergarten betegnes 

 af Tørnebohm som en j e r n g n e i s. 



Et andet prøvestykke er hentet fra toppen af Kat- 

 fjordtind på Kvalø ved Tromsø. Stenen sammensættes af 

 kvarts, mikroklin, stærkt omdannet plagioklas i rigelig 

 mængde, mørkebrun biotit, delvis kloritisk omdannet, lidt 

 nmscovit, sekundær epidot, spor af ortit. Bergarten betegnes 

 som en rødlig glimmerfattig middelsgrov granit. 



Det skal forøvrigt herunder bemærkes, at denne granitiske 

 sten at slutte fra dens fremtrædcn på selve stedet snarere 

 viser et stærkere end et svagere gneisartet præg end Bur- 

 øens granit. 



Et tredie prøvestykke er hentet fra Varp vedKårsvik, 

 Sagfjord i Salten. Denne lokalitet ligger vistnok udenfor 

 de her mere speeielt omhandlede strøg, men dog ind under 

 kystens gneis-granitiske felt, der som fornævnt afsætter en 

 sideforgrening sydefter Salten. Stenen sammensættes af 

 kvarts, mikroklin, lidt plagioklas og brungrøn biotit. Den 

 er rig på makroskopiske magnetitkorn. Assessorisk optræ- 

 der magnetit, lysbrun titanit delvis i større uregelmæssig 

 formede korn, lys primær epidot med ortitkjerner. Berg- 

 arten betegnes som jerngneis. 



Et fjerde prøvestykke er hentet fra gneis-graniten på 

 den lille ø Hekkingen — ved Malangens udmunding. Også 

 dette indeholder primær epidot med små ortitkjerner. 



